Справа № 161/16075/25 
Провадження № 2/161/699/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Олексюка А.В.,
при секретарі судового засідання – Опальчук А.А.,
за участю позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Бакаєвича А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Цехоша Анатолія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обгрунтування своїх вимог вказує, що 28.01.2025 у м. Луцьку (с. Струмівка) по вул. Окружній, 1, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Avensis» НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем позивача «Toyota Camry» НОМЕР_2 , що рухався назустріч. Обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Вина відповідача встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2025 (справа №161/2675/25).
Згідно з висновком експерта, вартість ремонту становить 736 372,08 грн, витрати на експертизу — 10 500 грн. МТСБУ виплатило 249 950 грн, відповідач добровільно відшкодував 53 300 грн. Невідшкодована сума збитків становить 443 622,08 грн, яку відповідач зобов`язаний сплатити позивачу.
Просить суд стягнути з відповідача 433 122 гривні 08 копійок відшкодування матеріальної шкоди, вартість витрат, понесених на проведення експертного дослідження у сумі 10 500 гривень, 4 436 гривень 22 копійки понесених судових витрат.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11.08.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі.
08.10.2025 на адресу суду надійшов відзив, обґрунтований тим, що до позовної заяви позивач не додав жодного доказу, який би свідчив про те, що йому не вистачило виплаченого, МТСБУ страхового відшкодування та добровільно сплачених Відповідачем ОСОБА_2  коштів, як різницю між страховою виплатою та відновлювальним ремонтом, йому було не достатньо, для відновлення автомобіля. Вказує, що заявлені позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими, які не підтверджені жодним належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом, і направлені лише на надмірне збагачення.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що належний йому транспортний засіб марки "Toyota Camry" був реалізований ним у пошкодженому стані без проведення ремонту. Позивач зазначив, що оскільки ринкова вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди складала 1 186 710 грн, а ціна його продажу у пошкодженому стані становила 500 000 грн. Враховуючи часткове добровільне відшкодування шкоди відповідачем у розмірі 53 000 грн та виплату від МТСБУ у сумі 249 950 грн, та сплачену комісію 50 грн, позивач просить стягнути з відповідача залишок суми завданих збитків у розмірі 383 710 грн. Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на проведення експертного дослідження в сумі 10 520 грн та судові витрати у розмірі 4 436,22 грн.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію обґрунтував тим, що дії позивача фактично спрямовані на повторне отримання вартості транспортного засобу, який вже був ним реалізований. Крім того, представник зауважив, що позивач здійснив продаж автомобіля третій особі без проведення попереднього ремонту. Автомобіль, згідно з висновком експерта №10-2025 від 28.02.2025, підлягав відновлювальному ремонту. При цьому пошкоджене майно відповідачу передано не було, а було продане, що на думку сторони захисту, свідчить про безпідставність заявлених вимог. Крім того, зазначив що в судовому засіданні позивач фактично змінив підставу та предмет позову.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2025 року справа № 161/2675/25 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota Avensis» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, 28 січня 2025 року в м. Луцьку (с. Струмівка) по вул. Окружній, 1, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху внаслідок чого здійснив зіткнення з керованим позивачем автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 визнано виним (а.с.6-10).
Реєстраційний номер належного позивачу автомобіля Toyota Camry НОМЕР_2 після ДТП був замінений на НОМЕР_3 .
Згідно висновку експерта №10-2025 по визначенню матеріального збитку автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер- НОМЕР_3 , VIN- НОМЕР_4 від 28.02.2025 року, вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля складає 736 372,08 грн. Витрати на експертні послуги склали 10 500 грн. (а.с.13-14, 16-55).
Моторно-транспортним страховим бюро України ОСОБА_1 відшкодовано збитки 09.06.2025 року в сумі 249 950 грн (а.с.15).
У добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 відшкодував позивачу 53 300 грн.
За розрахунком позивача: загальна сума відшкодування збитків складає: 736 372,08 + 10 500 - 249 950 – 53 300 = 443 622,08 грн.
Згідно з договором купівлі-продажу №0546/2025/5297767 від 24.04.2025, позивачем було реалізовано автомобіль Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_3 ). Вартість продажу транспортного засобу склала 500 000 грн.
З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирський областях (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС 0741 (ТСЦ МВС 0741) від 18.02.2026 вбачається, що номерний знак АСОООЗАЕ станом на 28.01.2025 належав транспортному засобу марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_4 ; 05.02.2025 номерний знак АСОООЗАЕ який належав транспортному засобу марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_4 покладено на зберігання та замінено на AC9458НР; станом на 22.01.2026 транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_4 не перебуває у власності ОСОБА_1 ; 24.04.2025 транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 був відчужений по договору ТСЦ, реєстраційні дії проводилися в ТСЦ 0546,(копії документів в ТСЦ 0741 відсутні), вартість на момент продажу становила 500000 грн, 10.06.2025 транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 був відчужений ( перереєстрація на нового власника за ДКП та договором комісії, укладеними у СГ) в ТСЦ 5142, а номерний знак НОМЕР_7 зданий на знищення, (копії документів у ТСЦ 0741 відсутні). Станом на 22.01.2026 транспортний засіб марки TOYOTA CAMRY, vin: НОМЕР_4 зареєстрований в базі НАІС.
Із наданих у судовому засіданні 16 березня 2026 року пояснень позивача вбачається, що останній фактично змінив підставу та предмет позову, визначивши суму до стягнення у розмірі 383 710 грн. Дана сума була розрахована як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на момент ДТП (1 186 710 грн) та сукупністю отриманих виплат: вартості реалізації пошкодженого авто (500 000 грн), добровільного відшкодування від відповідача (53 000 грн) та виплати МТСБУ (249 950 грн).
Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Суд зазначає, що вказані пояснення за своєю суттю є зміною предмета та підстав позову. Оскільки така процесуальна дія була вчинена позивачем під час останнього судового засідання, тобто після закінчення підготовчого судового засідання, що порушує встановлений нормами ЦПК України порядок та строки зміни позовних вимог, тому відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України суд не приймає їх до уваги та розглядає справу в межах раніше заявлених та належним чином оформлених позовних вимог.
Ст. 1166 п. 1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини. 
Відповідно до положень ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
 підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода,
 завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Так, відповідно до ст.22 ЦК України, відшкодуванню підлягають саме збитки, а не вартість ремонту без урахування зносу, що також узгоджується із положеннями ст.1192 ЦК України.
У відповідності до приписів ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки).
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України - розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Дослідивши обставини справи, суд вважає за необхідне відхилити доводи позивача про те, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, становить 443 622,08 грн, оскільки вказана сума обґрунтовується позивачем як різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля (736 372,08 грн) та понесеними витратами на експертизу (10 500 грн), за вирахуванням регламентної виплати МТСБУ (249 950 грн) та добровільного відшкодування з боку відповідача (53 300 грн) без врахування вартості реалізації пошкодженого авто (500 000 грн),
Суд не погоджується з таким розрахунком збитків, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи щодо відчуження пошкодженого майна та встановленому порядку визначення реального розміру майнової шкоди. Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про покладення на відповідача обов`язку зі сплати зазначеної суми є необґрунтованою та не підлягає задоволенню в цій частині.
З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 443 622,08 грн, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову адвоката Цехоша Анатолія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Повне судове рішення складено 24.03.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк