ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року	Львів	Справа № 380/6238/24 пров. № А/857/1738/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Гуляка В. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі №380/6238/24 за адміністративним позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
(головуючий суддя першої інстанції Братичак У.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 05.12.2024),-
В С Т А Н О В И В :
Приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ДПС у Львівській області від 01.02.2024 №0007695-2415-1327-UA46080110000050484.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 01.02.2024 №0007695-2415-1327-UA46080110000050484, яким нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для фізичної особи, що є власником об`єктів нежитлового нерухомого майна за кодом платежу: 18010300 на суму 36742,80 грн за 2023 календарний рік. Позивач вказує, що належні йому на праві приватної власності нежитлові будівлі та приміщення розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 4624210400:01:003:0287, за адресою: АДРЕСА_1 не є об`єктом оподаткування, оскільки віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності позивачем як приватним підприємцем та не здаються ним в оренду, лізинг, позичку. Таким чином вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 18.04.2023 № 0474778-2415-1327. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Суть доводів апелянт зводиться до того, що починаючи з 23.05.2020 (з дати набрання чинності змін, внесених до ПК України Законом №466 в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі-Податок), відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу з переліку об`єктів оподаткування Податком виключені будівлі промисловості, які віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовується за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Зауважує, що позивачем не надано документів (товарних накладних, чеків, договорів/контрактів), які б підтверджували використання будівель за його функціональним призначенням, тому стверджувати, що позивач є товаровиробником чи/та використовує будівлі у своїй підприємницькій діяльності в податкового органу немає підстав. 
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться об`єкт нежитлової нерухомості: нежитлова будівля у АДРЕСА_1 , загальна площа будівлі 1096,80 кв.м., дата державної реєстрації права власності 10.11.2020 року.
Відомості про складові частини об`єкти нерухового майна:
-будівлі прохідної, А-1, загальною площею 16,2 кв.м.;
-будівля (цех) по виробництву рибних пресервів, Б-2, загальною площею 1061,5 кв.м.;
-будівля трансформаторної, В, загальною площею 16,3 кв.м.;
-будівля вбиральні, Г, загальною площею 2,8 кв.м.;
Головним управлінням ДПС у Львівській області 01.02.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення №0007695-2415-1327-UA46080110000050484, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року на суму 36742,80 грн, за нерухоме майно (нежитлова будівля) площею 1096,80 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 2.
Позивач, вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем необґрунтовано визначено позивачеві суму грошового зобов`язання за відсутності встановленої Рудківською міською радою Самбірського району Львівської області ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для будівель за підкласом 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості.
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до пп 10.1 п. 10 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.
Згідно з пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПКУ податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1ст. 266 ПК України є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Відповідно до п. 12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Згідно з п.п. 266.7.2. п.266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт «а» п.п. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України).
Підпунктом 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Згідно з пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Як уже зазначалось вище та встановлено судом, позивачу на праві власності належить об`єкти нежитлової нерухомості: нежитлова будівля у АДРЕСА_1 , загальна площа будівлі 1096,80 кв.м., дата державної реєстрації права власності 10.11.2020. Відомості про складові частини об`єкти нерухового майна: будівля прохідної, А-1, загальною площею 16,2 кв.м.; будівля (цех) по виробництву рибних пресервів, Б-2, загальною площею 1061,5 кв.м.; будівля трансформаторної, В, загальною площею 16,3 кв.м.; будівля вбиральні, Г, загальною площею 2,8 кв.м.
Згідно з наявним в матеріалах справи висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №574/23 від 09.10.2023 будівля прохідної, А-1, загальною площею 16,2 кв.м.; будівля (цех) по виробництву рибних пресервів, Б-2, загальною площею 1061,5 кв.м.; будівля трансформаторної, В, загальною площею 16,3 кв.м.; будівля вбиральні, Г, загальною площею 2,8 кв.м, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК018-2000 ідентифіковані за однією класифікаційною ознакою відповідно до головного призначення та відносяться до будівлі підприємства харчової промисловості з кодом 1251.5.
Окрім цього, належність вищевказаної будівлі до підприємств харчової промисловості з кодом 1251.5 вже було встановлено у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 380/13786/23 між тими самими сторонами, під час оскарження позивачем податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за спірну будівлю молокозаводу за попередній податковий період.
Судом також встановлено, що рішенням від 16.06.2022 №2637 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області», керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 483 «Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», ст. 266 Податкового кодексу України, діючи в умовах воєнного стану відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», п.п. 24) ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Рудківська міська рада Самбірського району Львівської області вирішила установити на території Рудківської міської ради:
1) ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком №1;
2) пільги для фізичних та юридичних осіб, за переліком згідно з додатком №2.
Ставки встановлюються та вводяться в дію з 01 січня 2023 року.
Відповідно до ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлено ставку податку 0,000, зокрема за « 125. Будівлі промисловості та склади», а саме:
1251. Будівлі промисловості;
1251.1. Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості;
1251.2. Будівлі підприємств чорної металургії;
1251.3. Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості;
1251.4. Будівлі підприємств легкої промисловості;
1251.5. Будівлі підприємств харчової промисловості;
1251.6. Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості;
1251.7. Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості;
1251.8. Будівлі підприємств будівельної індустрії будівельних матеріалів та виробів скляної та фарфоро-фаянсової промисловості;
1251.9. Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.
Вказане рішення Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області оприлюднене на офіційному веб-сайті Рудківської міської ради за посиланням «https://rudkivska-gromada.gov.ua/docs/1269622/».
Відповідно до переліку пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік, за будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств встановлено розмір пільги 100%.
Згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1251 включає:
1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості
1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії;
1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості;
1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості;
1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості;
1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості;
1251.7 Будівлі підприємств лісової, деревообробної та целюлозно-паперової промисловості;
1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості;
1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.
Також зі змісту рішення Рудковської міської ради Самбірського району Львівської області від 16.06.2022 №2637 суд встановив, що міською радою не затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо будівель, які відносяться до класу « 1251 Будівлі промисловості». А саме, така ставка передбачена як « 0,000».
При цьому, органом місцевого самоврядування на 2023 рік також встановлено пільгу у розмірі 100% із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за будівлі промисловості, в тому числі будівлі підприємств харчової промисловості.
Отже, позивачу у 2023 році належала нежитлова будівля у АДРЕСА_1 , загальна площа будівлі 1096,80 кв.м., яка віднесена до підкласу - 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості.
Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи, суд першої інстанції вірно виснував, що відповідачем необґрунтовано визначено позивачеві суму грошового зобов`язання за відсутності встановленої Рудківською міською радою Самбірського району Львівської області ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для будівель за підкласом 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості.
Що стосується покликань апелянта на підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, то колегія суддів апеляційного суду вважає такі необґрунтованими з тих підстав, що позивач звільняється від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за рішенням Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 16.06.2022 №2637.
Крім цього, суд першої інстанції вірно урахував, що питання неправомірності розрахунку податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за спірну будівлю молокозаводу за попередні податкові періоди із загальної площі 1096,80 кв.м. вже були предметом судового розгляду та рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 380/13786/23 прийняте контролюючим органом стосовно позивача податкове повідомлення-рішення від 18.04.2023 № 0474778-2415-1327 було визнане протиправним та скасоване. Вказана адміністративна справа має аналогічні обставини з різницею лише в податковому періоді та номеру і дати рішення органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 01.02.2024 №0007695-2415-1327-UA46080110000050484 вказаним вище критеріям не відповідає, тому є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню з наведених вище підстав.
За наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі №380/6238/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Гуляк