ПОСТАНОВА 
іменем України

14 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/3172/25
провадження № 22-ц/4809/795/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 

учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від07 серпня 2025 року у складі судді Голосеніної Т.В.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту – АТ «А-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказало, що 17.04.2023 між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №АВН0СТ155101681717257796, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 30000 грн строком на 36 місяців, а саме до 16.04.2026 зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % щорічно. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредитні кошти. У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.05.2025 виникла заборгованість у розмірі 46652,58 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 26531,32 грн, заборгованості за процентами – 20121,26 грн. Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість по кредитному договору та судові витрати.
Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від07 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.04.2023 №АВН0СТ155101681717257796 у розмірі 46652,58 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк».
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 17 квітня 2023 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №АВН0СТ155101681717257796 шляхом підписання сторонами заяви про надання послуги «Швидка готівка» в електронній формі. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредит на суму 30000,00 грн на строк 36 місяців, а саме з 17.04.2023 по 16.04.2026, мета кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, тип кредиту - кредит строковий, процентна ставка фіксована 85 % на рік, розмір щомісячного платежу – 2352,22 грн. Відповідно до п.18 заяви про надання послуги «Швидка готівка» ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір (а.с.6,7 зворот-8).
З долучених до позову письмових доказів по справі убачається, що сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який серед іншого, містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, а саме: процентна ставка, відсотків річних - 85: тип процентної ставки фіксована, порядок зміни процентної ставки не передбачено, загальні витрати за кредитом – 54679,56 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) у розмірі 84679,56 грн розраховано. Зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 16 квітня 2026 року. Міститься вказівка також про те, що споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору (а.с.6 зворот-7).
Як свідчить меморіальний ордер від 17.04.2023 №TR.29609003.23664.65455 кредитні кошти у розмірі 30000 грн за умовами договору від 17.04.2023 №АВН0СТ155101681717257796 були перераховані на рахунок платіжної карти відповідача (а.с.9 зворот). 
Згідно з випискою по кредиту заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.04.2023 №АВН0СТ155101681717257796 за період з 17.04.2023 по 25.05.2025 складає 46611,38 грн (а.с.10 зворот-11).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 17.04.2023 №АВН0СТ155101681717257796 ОСОБА_1 станом на 26.05.2025 має заборгованість, розмір якої становить 46652,58 грн, яка складається із заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 26531,32 грн, заборгованості за процентами – 20121,26 грн (а.с.9 зворот).
За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Законом України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3, 4, 6, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Матеріалами справи підтверджується, що 17.04.2023 між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Стаття 634 ЦК України передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання. якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк».
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Крім того, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2026 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення було задоволено. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року до ухвалення судового рішення у справі.
Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2906,88 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов Олександр Вікторович, залишити без задоволення, а заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2025 року - без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у дохід держави 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) грн 88 коп судового збору за подання апеляційної скарги, сплату якого було відстрочено ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 лютого 2026 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя        О.І. Чельник

Судді          С.М.Єгорова

О.Л.Карпенко