Справа № 203/3144/24
Провадження № 1-кп/0203/426/2026

В И Р О К
іменем України

16 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора – ОСОБА_3 , 
захисника – ОСОБА_4 , 
обвинуваченого – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041030001860 від 24.05.2024 року, відносно  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, інваліда 3 групи, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.04.2024 року за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч.1,2 ст. 153 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений. 
ОСОБА_5 , будучи обізнаним про дію вказаного закону, в період дії воєнного стану,приблизно з 10:00 год. по 11:00 год. 24.05.2024, перебуваючи у приміщенні ТОВ «ЄДЦ» Європа, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого буд. 28, побачив на стійці прийому громадян мобільний телефон марки «Хіоmi» моделі М19 lite на 6 гб, з сім картою НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІМЕІ 1,2: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , серійний номер « НОМЕР_5 », який визначив об`єктом свого злочинного посягання, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Далі, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, маючи прямий умисел, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв зі стійки прийому громадян мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі М19 lite на 6 гб, з сім картою НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ІМЕІ 1,2: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , серійний номер « НОМЕР_5 », та сховавши викрадене майно в карман кофти, в яку він був одягнутий, покинув приміщення ТОВ «ЄДЦ» Європа, отримавши реальну можливість розпорядитись ним на свій розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 3500 гривень.
Крім того, близько 08:45 год. 24.05.2024 ОСОБА_5 , знаходячись у парку імені «Лазаря Глоби», розташованому за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 95, побачивши незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , яка була одягнута у спідницю, та визначив її як об`єкт для вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_6 , без її добровільної згоди з метою задоволення своєї статевої пристрасті. 
Після чого ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та зазначений час, реалізуючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_6 , підійшов до неї зі спини, та використовуючи її безпорадний стан, викликаний раптовим його нападом, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу, підняв спідницю ОСОБА_6 , в яку вона була одягнута, та маючи намір на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно потерпілої ОСОБА_6 , діючи умисно з мотивів задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи правом на свободу та статеву недоторканість потерплої ОСОБА_6 , використовуючи свою значну фізичну перевагу і безпорадний стан потерпілої, зняв з неї нижню білизну та почав торкатися руками сідниць ОСОБА_6 , тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_6 , без її добровільної згоди.
У свою чергу потерпіла ОСОБА_6 , опираючись від протиправних дій ОСОБА_5 , відштовхнула його рукою в плече, та почала кричати про допомогу, в цей час ОСОБА_5 правою рукою вдарив її в ліве стегно, та через активний опір потерпілої, покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Указані неправомірні дії ОСОБА_5 викликали у потерпілої короткочасні переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази, оскільки ОСОБА_5 вчинив протиправні дії щодо останньої, без її згоди, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний стан потерпілої ОСОБА_6 . 
Крім того, близько 09:50 год. 24.05.2024, ОСОБА_5 , знаходячись у парку імені «Лазаря Глоби», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 95, побачивши раніше незнайому потерпілу ОСОБА_7 , яка була одягнута в спідницю, та визначив її як об`єкт для вчинення повторних насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , без її добровільної згоди з метою задоволення своєї статевої пристрасті. 
Після чого ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці у зазначений час, реалізуючи умисел на повторне вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , підійшов до неї зі спини, та використовуючи її безпорадний стан, викликаний раптовим нападом ОСОБА_5 зі спини потерпілої ОСОБА_7 , ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу, підняв спідницю ОСОБА_7 , в яку вона була одягнута, потім маючи умисел на вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з мотивів задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи правом на свободу та статеву недоторканість потерпілої ОСОБА_7 , використовуючи свою значну фізичну перевагу і безпорадний стан потерпілої, зняв з неї нижню білизну та почав торкатися руками сідниць ОСОБА_7 , тим самим повторно вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані з проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_7 , без її добровільної згоди.
У свою чергу потерпіла ОСОБА_7 , опираючись від протиправних дій ОСОБА_5 , відштовхнула його та почала кричати про допомогу, в цей час ОСОБА_5 припинив свої дії та втік з місця злочину. Вказані неправомірні дії ОСОБА_5 викликали у потерпілої короткочасні переживання страху, смутку, обурення, образи та відрази, оскільки ОСОБА_5 вчинив протиправні дії щодо останньої, без її згоди, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний стан ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих правопорушеннях визнав частково. Показав, що 24 травня 2024 року він після сварки зі своєї дівчиною гуляв містом в пригніченому стані, йшов по парку ім.Л.Глоби, побачив незнайому дівчину, підійшов до неї та хотів зняти з неї юбку, однак через її опір він не зміг це зробити до кінця, нижньої білизни не знімав, ударів не наносив їй, торкнувся сідниць рази два, коли намагався зняти спідницю. Оскільки вона почала кричати, намагаючись тримати його за руку, він вирвався та побіг далі, після чого зустрів другу дівчину та також хотів зняти з неї спідницю, при цьому торкнувся її ноги, нижньої білизни не знімав. Коли обернувся назад, побачив, що йдуть хлопці з собакою, злякався та покинув парк. Чому так зробив пояснити не зміг, однак вказав, що не мав на меті отримати сексуальне задоволення. Через деякий час йшов повз медичного центра і вирішив зайти туди попити води. В приміщенні побачив два телефони та впевнившись, що ніхто не спостерігає за його діями, викрав їх та вийшов на вулицю, після чого був затриманий працівниками поліції. Пояснив, що перебував у стані розгубленості та не повною мірою усвідомлював свої дії, у зв`язку з чим не може чітко пояснити мотив вчиненого. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 24 травня 2024 року близько 09:00 години ранку вона прийшла на роботу в офіс, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 28, на території кардіоцентру. На робочому столі в неї знаходилися документи, особистий мобільний телефон марки «Xiaomi» (номер НОМЕР_6 ) та робочий телефон марки «Meizu», яким вона постійно користується для здійснення дзвінків з пацієнтами. Коли вона відійшла до кабінету лікаря, а потім повернулася, виявила, що телефони зникли, спочатку подумала, що телефони прикриті документами. Потім попросила колегу подзвонити на її номер — трубку взяв невідомий чоловік та представився поліцейським. Після цього вона прибула до поліції, де підтвердила, що телефони дійсно належать їй, надавши коробки й чеки. Того ж дня телефони було повернуто працівниками поліції. Претензій до обвинуваченого не має, щодо визначення покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду. 
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що працює лікарем-психіатром у ТОВ «Європа», яке знаходиться в діагностичному центрі за адресою: м.Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 28. Їхнє відділення розташоване у цокольному приміщенні, двері завжди відчинені, тому туди можуть заходити всі охочі. В день крадіжки, у травні 2024 року, точної дати не пам`ятає, вона перебувала у своєму кабінеті, звідки бачила рецепцію, де приймають відвідувачів. Помітила невисокого чоловіка спортивної статури, одягненого у спортивні штани синього кольору з білими чи червоними смугами в районі колін. Він був худорлявий, із довгим носом. За її словами, чоловік щось схопив зі столу біля рецепції та швидко вибіг із приміщення. Вона спочатку подумала, що, можливо, це відвідувач, який заблукав чи прийшов до церкви, що розташована поруч. Після цього працівниці центру почали шукати телефони, оскільки зникли як особистий телефон ОСОБА_8 , так і телефон підприємства. Вони обдзвонювали номери, намагаючись знайти пристрої, і в якийсь момент хтось відповів на дзвінок, представившись працівником поліції. Того ж дня вони разом із потерпілою були у слідчого, де телефони були повернуті. ОСОБА_9 уточнила, що один із телефонів належав установі — ТОВ «Європа», і ним користувалися для зв`язку з пацієнтами, які телефонували, щоб записатися на прийом до лікаря. Телефон перебував у загальному користуванні, але фактично ним постійно користувалася адміністратор — потерпіла ОСОБА_8 . 
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що 24 травня 2024 року близько 08:50 вона прямувала з вул. Дмитра Яворницького через парк імені Лазаря Глоби в місті Дніпрі на роботу (вул. Старокозацька, 56). Коли вона проходила сходами в районі будинку №54, помітила чоловіка, який стояв неподалік і дивився в її бік. Вона пройшла повз нього, але він почав йти за нею. Вона обернулася, сказала у грубій формі, щоб він її не переслідував, після чого продовжила шлях. Коли вона повернулася до нього спиною, чоловік наздогнав її, підняв їй спідницю та одним швидким рухом стягнув спідню білизну до колін. Вона одразу розвернулася, штовхнула його правою рукою в плече і почала кричати про допомогу. Коли наближався інший чоловік, нападник утік. Прийшовши на робоче місце приблизно о 09.00 годині, викликала поліцію, патруль прибув за 1–2 хвилини, після чого вона разом із поліцейськими приблизно 20 хвилин обстежувала територію парку в пошуках нападника, на місці працювали 4–5 патрульних машин. Приблизно об 11.00 годині цього ж дня, перебуваючи у відділенні поліції їй зателефонував співробітник поліції та повідомив, що нападника затримали. На впізнанні вона впізнала обвинуваченого за фотографією, тому як в момент нападу запам`ятала нападника. Під час нападу він не говорив і не погрожував, але завдав легкий дотик або удар рукою по лівому стегну, без тілесних ушкоджень. Всі дії нападника були проти її волі, вона не дозволяла торкатися свого тіла. Щодо покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 24 травня 2024 року близько 09:50 йшла через парк імені Лазаря Глоби верхньою алеєю у напрямку виходу на вулицю Фабра. Зазначила, що цим маршрутом користується часто, оскільки проживає поблизу та звикла проходити через парк дорогою на роботу. Під час руху вона звернула увагу на чоловіка, який стояв неподалік, поводився насторожено, однак не надала цьому великого значення й продовжила рух у напрямку виходу. Коли до виходу залишалося кілька метрів, чоловік раптово підбіг ззаду, підняв спідницю, спустив нижню білизну і почав торкатися її тіла. Потерпіла зазначила, що намагалася чинити опір, однак нападник ударив її рукою у лівий бік тіла — у стегно та живіт. Після цього вона відчула шок, почала голосно кричати про допомогу. Поруч перебувала літня жінка, яка також почала кричати. Це налякало нападника, і він утік у напрямку будинку профспілок. Потерпіла розповіла, що в той момент у парку було багато людей, але ніхто не втрутився. До неї підійшов випадковий перехожий чоловік, який запропонував зателефонувати до поліції. Поліція прибула дуже швидко — через кілька хвилин після виклику. Потерпілу посадили до службового автомобіля; разом із поліцейськими вона обстежувала територію парку. Поліцейські повідомили, що цього ж ранку стався подібний інцидент — напад на іншу дівчину. Через 30–40 хвилин після початку пошуків правоохоронці затримали чоловіка поблизу вулиці Словацького (колишня Воскресенська). Потерпіла впізнала нападника на місці події та підтвердила, що це саме та особа, яка вчинила напад. При ньому поліцейські виявили викрадені телефони, як їй пояснили правоохоронці. Після цього вона прибула до відділу поліції на вул. Троїцькій, 2, де надала письмові показання. Також додала, що інцидент тривав не більше 1–2 хвилин. Дії нападника були раптовими і рішучими, нічого їй не казав. Вона наголосила, що не завдавала нападникові жодних ударів, лише намагалася відвернути його пакетом, який тримала в руці, але через шоковий стан не змогла нічого зробити. Всі дії нападника були проти її волі, вона не просила і не дозволяла торкатися свого тіла, вважала, що він має намір зґвалтувати її, що завдало їй значного морального стресу. Щодо покарання обвинуваченому поклалась на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно в двадцятих числах травня 2024 року в світлий час доби він проходив повз парк імені Лазаря Глоби, неподалік від будинку №56, і побачив жінку у спідниці та сорочці, а поруч — чоловіка, який намагався роздягати її. Потерпіла почала чинити опір і кричати, після чого чоловік швидко втік з місця події.  ОСОБА_10  наблизився до жінки, але ще до нього до неї підійшов інший чоловік, тому він пішов далі у своїх справах. 
Свідок ОСОБА_11  суду показав, що в кінці травня 2024 року, близько 12-ї години перебував на своєму робочому місці. Йому зателефонував безпосередній начальник і повідомив, що до ДРУП доставлено чоловіка, який у парку чіплявся до дівчини.  ОСОБА_11 прибув до районного управління поліції, де побачив затриманого чоловіка. Під час первинного спілкування у ОСОБА_5 задзвонив один із трьох телефонів, які він мав при собі. ОСОБА_5 не підняв слухавку, лише поклав телефон назад у кишеню, що викликало підозру у працівників поліції. Поліцейські запитали, чому у нього три мобільні телефони і звідки вони походять. Спочатку ОСОБА_5 нічого не пояснював, однак у подальшому зізнався, що два телефони викрав, та коли телефон задзвонив повторно, він передав його ОСОБА_11 . Свідок підняв трубку та почув голос жінки, яка представилась ОСОБА_12 та повідомила, що у неї в медичному центрі викрали два телефони: Meizu і Redmi. Поліцейський порівняв назви з наявними телефонами й зрозумів, що це саме ті апарати, після чого повідомив потерпілу, що їй слід прибути до міського управління поліції для оформлення заяви та надання документів на мобільні телефони. Після цього з  ОСОБА_5 почали відбирати пояснення щодо обставин події — як щодо факту непристойних дій у парку, так і щодо походження телефонів. Невдовзі жінка прибула до управління поліції, написала заяву про крадіжку, після чого слідчий вніс відомості до ЄРДР, а  ОСОБА_13  було затримано у порядку статті 208 КПК України. 
Також вина ОСОБА_5 підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами:
-Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.05.2024 року,  ОСОБА_8  повідомила, що  24.05.2024 року в період часу з 10:00 по 11:00 годину були викрадені телефони «Meizu» моделі M923Н, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 ; «Xiaomi Mi9 Lite» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2:  НОМЕР_10 , які знаходилися на столі заявниці у рецепції в приміщенні кардіоцентру, за адресою: м.Дніпро, пр. В.Великого, 28 (Том №2 арк.с. 6); 
-відповідно до протоколу огляду місця подіївід 24.05.2024 року у період часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 40 хв. проведено огляд приміщення службового кабінету медичного закладу ТОВ «Європейський діагностичний центр», що розташований за адресою: м.Дніпро, вул. Володимира Великого, 28, та встановлено, що службовий кабінет не має вхідних дверей, доступ до нього здійснюється через арку з коридору. У приміщенні кабінету облаштовано одне робоче місце. На початок огляду обстановка в кабінеті не порушена. В ході огляду нічого не вилучено (Том №2 арк.с. 8); 
-згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання від 24.05.2024 року свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_5 як особу, яку вона бачила 24.05.2024 приблизно о 10.20 год. біля рецепції за адресою: м. Дніпро, вул. В.Великого, 28, за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: овальна форма обличчя, тонкі вуста, продовгувата форма носу (Том №2 арк.с.23-24); 
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 24.05.2024 року підтверджується, що ОСОБА_5 був затриманий о 16 годині 00 хвилин 24 травня 2024 року у місті Дніпрі, відповідно до вимог ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у присутності понятих, із фіксацією на відео. Підозрюваного було затримано безпосередньо після вчинення злочину, коли його впізнали потерпілі та очевидці як особу, яка щойно вчинила крадіжку двох мобільних телефонів у приміщенні кардіоцентру. Під час особистого обшуку у ОСОБА_5 виявлено та вилучено два мобільні телефони: «Meizu» моделі M923Н із сім-картою №   НОМЕР_11 , IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 ; «Xiaomi» моделі Mi9 Lite синього кольору, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10  (Том№2 арк.с. 27-32); 
-з протоколу огляду від 24.05.2024 року, складеного старшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 , вбачається, що у присутності потерпілої ОСОБА_8 було проведено огляд речових доказів — двох мобільних телефонів, вилучених у підозрюваного ОСОБА_5 під час затримання. В ході огляду потерпіла впізнала телефон «Meizu Note 9» моделі M923Н із сім-картою № НОМЕР_11 , IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , який вона використовує в роботі, та телефон марки «Xiaomi Mi9 Lite» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , які мають її переписки, особисті контакти, банківські додатки з її даними, листування, фотознімки з нею. Після завершення огляду вилучені речі повернуто ОСОБА_8 (Том №2 арк.с. 34-45); 
-за висновком експерта №СЕ-19/104-24/23573-ТВ, складеним за результатами судової товарознавчої експертизи від 06.06.2024 року, ринкова вартість викраденого майна станом на 24.05.2024 року становила: мобільного телефону «Meizu Note 9» (М923Н) Black 4 GB/64 GB, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 — 2350 грн, та мобільного телефону «Xiaomi Mi 9 Lite Aurora Blue» 6 GB RAM/128 GB ROM, IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 — 3900 грн. (арк.с. 75-81); 
-рапортом від 24.05.2024 року підтверджується, що о 08:53 до служби «102» від громадянки ОСОБА_6 надійшло повідомлення про напад на неї, яке мало місце за адресою: Центральний район, м. Дніпро, вулиця Старокозацька, буд. 56. У ході перевірки повідомлення працівники поліції виїхали на місце події, де виявили особу, яка відповідала опису нападника — ОСОБА_5 1988 р.н., після чого його було доставлено до відділення поліції (Том№2 арк.с. 90); 
-з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24 травня 2024 року вбачається, що 24.05.2024 року близько 08:45 невідома особа на алеї у парку ім. Лазаря Глоби в місті Дніпрі намагалася вчинити щодо ОСОБА_6 дії сексуального характеру без її згоди (том№2 арк.с. 91); 
-згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2024 року, свідок ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_5 за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: овалом обличчя, коротким темним волоссям, прямим великим носом, впалими очима, високим чолом, наявністю зморшок та великими вухами — як особу, яка 24.05.2024 року близько 08:45, перебуваючи біля парку ім. Лазаря Глоби в м. Дніпро, неподалік будинку №56 по вул. Старокозацькій, напав на жінку, зняв білизну, вдарив її та підняв спідницю, після чого втік (Том№2 арк.с. 105-107); 
-рапортом від 24.05.2024 року зафіксовано, що о 10:02 до служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про напад невідомого чоловіка в районі вулиці Андрія Фабра (парк ім. Лазаря Глоби) у місті Дніпрі. Невідомий чоловік, за описом — смуглий, із майже кучерявим волоссям, одягнений у костюм червоно-чорного кольору, за спиною мав палицю, — підняв їй спідницю, торкався статевих органів, ударив у ногу та в ділянку живота, після чого потерпіла відштовхнула нападника, а він утік.
У ході перевірки повідомлення патрульні поліцейські прибули на місце події, опитали заявницю, після чого за адресою: м. Дніпро, вул. Юліуша Словацького, біля будинку №1А, було виявлено та затримано особу, яка відповідала опису нападника — ОСОБА_5 , 1988 року народження. (Том№2 арк.с.113); 
-за протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24 травня 2024 року громадянка ОСОБА_7 повідомила, що 24.05.2024 року близько 09.50, перебуваючи на алеї у парку ім. Лазаря Глоби в місті Дніпрі, вул. А.Фабра, біля буд. 14, невідома особа намагалася вчинити щодо неї дії сексуального характеру без її добровільної згоди, застосувавши міри фізичного характеру (том№2 арк.с. 114); 
-згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання від 28.05.2024 року потерпіла ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_5 , який напав на неї, за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: овальною формою голови, темним, коротким кольором волосся, прямою формою носа, впалими очима, високим лобом, статтю (Том №2 арк.с. 119-121);
-з висновку судово-психіатричного експерта № 223-к від 09.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_5 в період інкримінованих йому діянь виявляв і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки. За своїм психічним станом на момент вчинення інкримінованих правопорушень міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 дії якого суд кваліфікує:
- за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; 
-за ч.1 ст.153 КК України як вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням у тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство);
-за ч.2 ст. 153 КК України як сексуальне насильство, вчинене повторно. 
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо хуліганського мотиву вчинення дій з потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки, як пояснював сам обвинувачений, він боявся, щоб його дії були помітними для інших. Крім того такі показання спростовуються показаннями цих потерпілих, які є логічними, послідовними, узгоджуються з письмовими доказами, показаннями свідків та доводять вину обвинуваченого у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.153 КК України.
Посилання ОСОБА_5 на перебування у пригніченому психологічному стані та відсутність усвідомлення своїх дій суд вважає спробою пом`якшити ступінь своєї відповідальності, оскільки зібрані докази свідчать про усвідомлений, послідовний і цілеспрямований характер його дій під час вчинення насильницьких дій сексуального характеру та під час викрадення майна. 
Водночас, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає необхідним з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, за ч.4 ст.185 КК України, виключити посилання на викрадення ОСОБА_5 у ОСОБА_8 телефону марки Meizu note 9 вартістю 2350 гривень, оскільки вказане майно, як було встановлено в судовому засіданні, хоча і перебувало у володінні потерпілої, однак їй на праві власності не належало та було придбано за кошти підприємства, в якому вона працювала.
При цьому зазначена конкретизація обвинувачення не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5  раніше неодноразово судимий, вчинив злочини у період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, не одружений, є інвалідом 3 групи, страждає на психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває. У судовому засіданні ОСОБА_5  вину визнав частково — визнав факт вчинення крадіжки, однак заперечував вчинення насильницьких дій сексуального характеру, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 153 КК України, та не надав показань, які б свідчили про визнання ним вини чи щире розкаяння. Таке ставлення до вчиненого свідчить про байдужість до моральних страждань потерпілих, відсутність каяття, не усвідомлення суспільної небезпечності своїх дій і негативну характеристику його особи. З урахуванням наведеного, суд вважає, що поведінка ОСОБА_5 свідчить про його високу суспільну небезпечність, стійку кримінальну спрямованість, відсутність переконань, спрямованих на дотримання законів України, та небажання стати на шлях виправлення.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
З огляду на характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі: за ч.4 ст.185 КК України строком на 5 років, за ч.1 ст.153 КК України – строком на 3 роки, за ч.2 ст.153 КК України – строком на 4 роки буде необхідним, справедливим і таким, що відповідає меті покарання, забезпечить його перевиховання та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, слід призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, 
Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений вирком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, а тому, необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, визначивши остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком.
Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст.100 КПК України.
Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся. 
Відповідно до матеріалів кримінального провадження до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який спливає 09 квітня 2026 року.
Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. 
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 373- 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст.153, ч. 2 ст. 153 КК України, та призначити йому покарання:
?за ч. 4 ст. 185 КК України — 5 (п`ять) років позбавлення волі;
?за ч. 1 ст. 153 КК України — 3 (три) роки позбавлення волі;
?за ч. 2 ст. 153 КК України — 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_5  покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 місяців. 
Строк відбування призначеного ОСОБА_5  покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_5  в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з дня його фактичного затримання, тобто з 24 травня 2024 року до набрання вироком законної сили. 
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5  в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/23573-ТВ від 06.06.2024, які складають 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки.
Речові докази:
-мобільний телефон марки «Meizu note 9» моделі М923Н з сім картою
НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , IMEI1,2: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , переданий на відповідальне зберігання  ОСОБА_8 , - повернути за належністю; 
-мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі МІ9 lite на 6 гб, з сім картою НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , IMEI 1,2: НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , серійний номер « НОМЕР_15 », переданий на відповідальне зберігання  ОСОБА_8 , - залишити за належністю. 
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1