Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Справа№200/8606/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий засобами поштового зв`язку 28 жовтня 2025 року, в якому позивач просив:
1. визнати неправомірним рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 30 червня 2025 року № 104850010880 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
2. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи на посаді тракториста, а саме:
з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року;
з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року;
з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року;
з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року;
3. зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до пенсійного органу відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.
21 листопада 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідачів докази.
Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС).
Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).
Як на час відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду цієї справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».
Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14 січня 2026 року № 4757-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що досяг 55-річного віку, набув страховий стаж 36 років, в тому числі пільговий стаж за професією тракториста – 32 роки, у зв`язку з чим звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.
Позивач стверджував, що надав пенсійному органу всі необхідні документ, в тому числі трудову книжку, архівні довідки, історичні довідки, довідку про підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та посвідчення тракториста.
Однак 30 червня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 104850010880, яким відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу – 20 років.
За розрахунком пенсійного органу пільговий стаж позивача становить лише 18 років 09 місяців 16 днів.
Позивач вказував на те, що ГУ ПФУ в Донецькій області, покликаючись на відсутність пільгової довідки, передбаченої Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі – Порядок № 637), не зарахувало до його пільгового стажу періоди роботи, впродовж яких, як стверджує позивач, він працював трактористом, а саме:
з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року в колгоспі «Шлях Леніна»;
з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року в колективному сільськогосподарському підприємстві «Сотниківське» (далі – КСП «Сотниківське»);
з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Схід» (далі – СТОВ «Схід»);
з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Рубікон» (далі – ТОВ «Рубікон»).
Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач наголошував на тому, що відповідно до ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а записи в ній є достатнім підтвердженням як факту, так і характеру виконуваної роботи.
Зазначив, що його зайнятість на посаді тракториста у спірні періоди підтверджена записами в трудовій книжці та архівною довідкою від 21 квітня 2025 року № 04-03/161, згідно з якими в період з квітня 1992 року по 31 березня 2003 року він обіймав посаду тракториста.
В трудовій книжці відсутні будь-які відомості про його переведення на іншу роботу, що свідчить про те, що такого переведення не відбувалось.
Такий умовивід відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 10 травня 2018 року у справі № 196/1004/14-а.
Позивач наполягав на тому, що вимога пенсійного органу надати пільгову довідку є необґрунтованою, оскільки він надав трудову книжку, яка містить усі необхідні записи.
Зауважив, що Порядок № 637, на який покликається відповідач, застосовується виключно за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, чого у спірних правовідносинах немає.
На підтримку цієї позиції позивач покликався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17 та від 20 лютого 2020 року у справі № 607/14316/16-а.
Також позивач відзначив, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист. 
При цьому позивач покликався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17 та від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, згідно з якими тягар доведення правдивості даних трудової книжки не може перекладатися на особу, а відсутність посилань чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу не може бути підставою для виключення відповідних періодів роботи з пільгового стажу.
Крім того позивач зауважив, що знак тотожності («-//-»), який зазначений у трудовій книжці після назви посади «тракторист», є загальноприйнятим і підтверджує перший запис назви посади, що відповідає висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 08 травня 2018 року у справі № 155/664/17.
Позивач наголосив, що всі підприємства, на яких він працював у спірні періоди, є сільськогосподарськими і займалися виробництвом продукції рослинництва та тваринництва, що відповідає вимогам роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7.
Зазначив, що має посвідчення тракториста-машиніста, постійно був зайнятий на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт, а архівна довідка підтверджує виконання ним встановлених річних мінімумів трудової участі понаднормово.
Позивач зауважив, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається саме на відповідача.
Просив задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав; доводив що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, у порядку та у спосіб, що визначені законодавством.
Зазначив, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Відповідач наполягав на тому, що в контексті спірних правовідносин визначальним є належне документальне підтвердження пільгового характеру роботи позивача за професією тракториста.
Покликаючись на п. 1 і 20 Порядку № 637, відповідач відзначив, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників за формою, наведеному в додатку 5 до цього Порядку.
При цьому відповідач підкреслив, що стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства така довідка має додатково містити відомості про безпосередню участь працівника у виробництві сільськогосподарської продукції, що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою для призначення пільгової пенсії за п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Відповідач зазначив, що на момент звернення за призначенням пенсії позивач досяг 55-річного віку, набув страховий стаж – 36 років 00 місяців 16 днів, в тому числі пільговий стаж роботи трактористом-машиністом у сільськогосподарському виробництві, підтверджений належними документами, – 18 років 9 місяців 16 днів, чого недостатньо для виникнення права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Відповідач вказував на те, що через відсутність пільгової довідки не зарахував позивачеві до пільгового стажу періоди роботи з 01 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року, з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року, з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року.
На переконання відповідача, за вказаних обставин ОСОБА_1 обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу – 20 року, а тому рішенням від 30 червня 2025 року № 104850010880 є правомірним.
Доводячи правомірність своїх вимог щодо надання пільгової довідки, відповідач покликався на ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, відповідно до якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про умови праці, а також на підп. 2.2 п. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, (далі – Порядок № 22-1) яким передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, визначені саме Порядком № 637.
Також відповідач зауважив, що відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС саме позивач повинен підтвердити своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах шляхом надання всіх необхідних документів встановленої форми, зокрема, пільгової довідки, а оскільки такий документ наданий не був, відсутні підстави для зарахування спірних періодів до пільгового стажу.
Просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.
На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
З 27 травня 2006 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, є суб`єктом владних повноважень та адміністративним органом.
Суд встановив, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Так, за результатами розгляду заяви від 12 травня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – ГУ ПФУ в м. Києві) прийняло рішення від 19 травня 2025 року № 104850010880 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».
За наслідками розгляду заяви від 05 червня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) прийняло рішення від 13 червня 2025 року № 104850010880 «Про відмову у призначенні пенсії».
Між тим, рішення від 19 травня 2025 року № 104850010880 та від 13 червня 2025 року № 104850010880 не є предметом спору у справі, що розглядається.
Суд встановив, що 23 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком, яка зареєстрована за № 1382.
За принципом екстериторіальності для розгляду цієї заяви був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Донецькій області.
30 червня 2025 року за наслідками розгляду заяви позивача від 23 червня 2025 року та поданих ним документів, а також з урахуванням Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № 104850010880 «Про відмову в призначенні пенсії».
Цим рішенням позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Відмовляючи у призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з такого.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 пенсія призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Вік заявника – 55 років 02 місяці.
Страховий стаж – 36 років 00 місяців 16 днів, в тому числі пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста у виробництві сільськогосподарської продукції – 18 років 9 місяців 16 днів.
Результат розгляду документів, доданих до заяви:
При обчисленні страхового стажу враховано всі періоди.
До пільгового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Шлях Леніна» з 01 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року, в КСП «Сотниківське» з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року, в СТОВ «Схід» з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року, оскільки не надана пільгова довідка відповідно до вимог додатку 5 до Порядку № 637.
За висновком пенсійного органу, для зарахування періоду роботи з 01 квітня 1992 року по 31 березня 2003 року необхідно надати пільгову довідку або рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, (далі – Порядок № 18-1).
Заявник працює; на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
За цих обставин ГУ ПФУ в Донецькій області вирішило відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу – 20 років.
Заявнику роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням воно може бути оскаржено в порядку, визначеному ст. 105 Закону № 1058, в адміністративному або судовому порядку.
Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), при вирішенні питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на пенсію за його заявою від 23 червня 2025 року ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало періоди:
з 01 вересня 1987 року по 16 червня 1988 року – навчання у вищих/середніх навчальних закладах – 00 років 09 місяців 16 днів – до страхового стажу;
з 17 червня 1988 року по 29 травня 1991 року – військова служба строкова – 02 роки 11 місяців 13 днів – до страхового стажу;
з 12 жовтня 1991 року по 30 листопада 1991 року – робота в колгоспі з 1966 року – 00 років 01 місяць 23 дні – до страхового стажу;
з 02 грудня 1991 року по 22 квітня 1992 року – 00 років 04 місяці 21 день – до страхового стажу;
з 29 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року – робота в колгоспі з 1966 року – 00 років 11 місяців 03 дні – до страхового стажу;
з 02 квітня 1993 року по 01 січня 2002 року – 08 років 09 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 03 січня 2002 року по 20 травня 2002 року – 00 років 04 місяці 18 днів – до страхового стажу;
з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року – 00 років 10 місяців 11 днів – до страхового стажу;
з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року – 00 років 09 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року – 00 років 00 місяців 16 днів – до страхового стажу;
з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року – 00 років 05 місяців 22 дні – до страхового стажу;
з 02 грудня 2004 року по 31 серпня 2005 року – 00 років 06 місяців 04 дні – до страхового стажу;
з 01 жовтня 2005 року по 31 грудня 2005 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
з 01 квітня 2006 року по 31 грудня 2006 року – 00 років 08 місяців 22 дні – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року – 00 років 11 місяців 10 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2008 року по 16 грудня 2008 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 29 грудня 2008 року по 06 квітня 2009 року – безробіття – 00 років 05 місяців 00 днів – до страхового стажу;
з 07 квітня 2009 року по 31 грудня 2009 року – 00 років 08 місяців 10 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року – 00 років 11 місяців 16 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року – 00 років 11 місяців 21 день – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – 01 рік 00 місяців 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року – 00 років 04 місяці 00 днів – до страхового та пільгового стажу – трактористи-машиністи у сільському господарстві;
з 01 травня 2025 року по 31 травня 2025 року – 00 років 01 місяць 00 днів – до страхового стажу;
всього: страховий стаж – 36 років 00 місяців 16 днів, в тому числі пільговий стаж трактористом-машиністом у сільськогосподарському виробництві – 18 років 09 місяців 16 днів.
З приводу періодів роботи, на зарахування яких до пільгового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.
Періоди з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року та з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року.
Трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_3 містить такі записи:
Запис 1 (аркуші 4-5) – 12 жовтня 1991 року на підставі наказу від 12 жовтня 1991 року № 10 позивач був прийнятий на роботу в колгосп «Шлях Леніна» на різні посади.
Запис 2 (аркуші 4-5) – 30 листопада 1991 року на підставі наказу від 30 листопада 1991 року № 11 звільнений з роботи згідно з поданою заявою.
Запис 1 (аркуш 6-7) – 02 грудня 1991 року на підставі наказу від 01 грудня 1991 року № 4 позивач прийнятий на роботу до малого підприємства «Колос» (далі – МП «Колос») різноробочим.
Запис 2 (аркуші 6-7) – 22 квітня 1992 року на підставі наказу від 22 квітня 1992 року № 5 звільнений за власним бажанням.
Запис 3 – 29 квітня 1992 року позивач прийнятий на роботу в колгосп «Шлях Леніна» механізатором, запис внесений на підставі Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників.
Запис 4 – 01 січня 2002 року на підставі наказу від 30 грудня 2001 року № 151 звільнений з роботи за переведенням до дочірнього підприємства «Колос» відкритого акціонерного товариства «Яготинський маслозавод» (далі – ДП «Колос» ВАТ «Яготинський маслозавод») згідно зі ст. 36 п. 5 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП).
[…]
Отже, згідно з записами 1-4 трудової книжки в період з 12 жовтня 1991 року по 30 листопада 1991 року позивач працював в колгоспі «Шлях Леніна» на різних посадах (без конкретизації виду посади чи професії); з 01 грудня 1991 року по 01 грудня 1991 року – не перебував в трудових відносинах; з 02 грудня 1991 року по 22 квітня 1992 року – працював в МП «Колос» різноробочим; з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року – працював в колгоспі «Шлях Леніна» механізатором.
Тобто записи 1-4 трудової книжки не підтверджують факт зайнятості ОСОБА_1 в період з 12 жовтня 1991 року по 22 квітня 1992 року, (включаючи період з 01 січня 1992 року по 28 квітня 1992 року, на зарахування якого до пільгового стажу претендує позивач у складі періоду з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року), за професією «тракторист-машиніст».
Разом з цим записи 3-4 трудової книжки підтверджують факт зайнятості ОСОБА_1 в період з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року, (на зарахування якого до пільгового стажу претендує позивач у складі періодів з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року та з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року), за професією «механізатор».
Розділ «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 містить такі записи:
1. 1991 рік – прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві – 280 людино-днів; виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві – 48 людино-днів;
1992 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 230 людино-днів;
1993 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 323 людино-днів;
1994 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 317 людино-днів;
1995 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 330 людино-днів;
1996 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 319 людино-днів;
1997 рік – прийнятий мінімум – 270 людино-днів; виконання – 288 людино-днів;
1998 рік – прийнятий мінімум – 250 людино-днів; виконання – 290 людино-днів;
1999 рік – прийнятий мінімум – 250 людино-днів; виконання – 287 людино-днів;
КСП «Сотниківське» реорганізовано в ТОВ «Схід»;
2000 рік – прийнятий мінімум – 250 людино-днів; виконання – 338 людино-днів;
2001 рік – прийнятий мінімум – 250 людино-днів; виконання – 341 людино-днів.
2. 01 січня 2002 року позивач звільнений з роботи за переведенням до ДП «Колос» ВАТ «Яготинський маслозавод» згідно зі ст. 36 п. 5 КЗпП.
[…]
Отже, наведені вище відомості розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки підтверджують факт виконання позивачем встановленого мінімуму участі в громадському господарстві в період з 12 жовтня 1991 року по 01 січня 2002 року, (який визначений з урахуванням записів 1-4 цієї трудової книжки); однак не дають можливості встановити, на якій посаді чи за якою професією в цей час працював позивач.
Підбиваючи підсумки аналізу записів 1-4 та розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, можна зробити висновок, що в сукупності вони підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «механізатора», а також виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в період з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року. 
Як свідчить архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161, видана Яготинським міським трудовим архівом, згідно з особовими рахунками по нарахуванню заробітної плати, що зберігаються в документах архівного фонду № 52 СТОВ «Схід», за період з квітня 1992 року по березень 2003 року позивач відпрацював таку кількість людино-днів, за які йому нарахована заробітна плата:
1992 рік – книга механізатори, механізатор (так в документах): січень-березень – відомості відсутні; квітень – 2 людино-дні; травень – 29; червень – 30; липень – 27; серпень – 28; вересень – 26; жовтень – 34; листопад – 24; грудень – 30;
1993 рік – книга механізатори (так в документах): січень – 25 людино-днів; лютий – 28; березень – 24; квітень – 23; травень – 31; червень – 30; липень – 24 людино-дні + відпустка; серпень – 26; вересень – 28; жовтень – 30; листопад – 27; грудень – 27;
1994 рік – книга механізатори, тракторист, мех. трак. (так в документах): січень – 31 людино-день; лютий – 25; березень – 16; квітень – 31; травень – 25; червень – 22; липень – 21; серпень – 30; вересень – 29; жовтень – 32; листопад – 24; грудень – 28;
1995 рік – книга механізатори, трактор. (так в документах): січень – 28 людино-днів; лютий – 27; березень – 4 людино-дні + відпустка – 24 дні; квітень – 9; травень – 29; червень – 22; липень – 37; серпень – 33; вересень – 23; жовтень – 44; листопад – 21; грудень – 29;
1996 рік – книга механізатори КСП «Сотниківське» (так в документах): січень – 26 людино-днів; лютий – відпустка – 24 дні; березень – 27 людино-днів; квітень – 29; травень – 10; червень – 32 людино-дні + непрацездатність – 15 днів; липень – 30; серпень – 31; вересень – 31; жовтень – 10 людино-днів + непрацездатність – 17 днів; листопад – 15; грудень – 20;
1997 рік – книга механізатори КСП «Сотниківське», трак. (так в документах): січень – 3 людино-дні + відпустка – 24 дні; лютий – 19 людино-днів; березень – 5 людино-днів + відпустка – 24 дні; квітень – 20; травень – 18; червень – 16; липень – 28; серпень – 24; вересень – 26; жовтень – 34; листопад – 26; грудень – 21;
1998 рік – книга механізатори КСП «Сотниківське», тр. (так в документах): січень – 26 людино-днів; лютий – 30; березень – 11 людино-днів + відпустка – 28 днів; квітень – 23; травень – 13; червень – 28; липень – 26; серпень – 13; вересень – 14; жовтень – 25; листопад – 28; грудень – 25;
1999 рік – книга механізатори КСП «Сотниківське», тр. (так в документах): січень – 21 людино-день; лютий – 13; березень – 38; квітень – 31; лютий – 13; березень – 38; квітень – 31; травень – 18; червень – 26; липень – 24; серпень – нарахування відсутні; вересень – 15 людино-днів + відпустка – 28 днів; жовтень – 18; листопад – 29; грудень – 26;
2000 рік – книга механізатори, Тракт.- механіз. (так в документах): січень – 28 людино-днів; лютий – 31; березень – 29; квітень – 30; травень – 26; червень – 8; липень – 48; серпень – 23; вересень – 24; жовтень – 33; листопад – 17; грудень – 22 людино-дні + відпустка – 28 днів;
2001 рік – Тракторист, механіз. (так в документах): січень – 31 людино-день; лютий – 25; березень – 25; квітень – 31; травень – 30; червень – 23; липень – 26; серпень – 29; вересень – 27; жовтень – 18; листопад – 30; грудень – 31;
2002 рік – Механізат., слюсар (так в документах): січень – 9 людино-днів; лютий – 20; березень – 19; квітень – 2; травень – 12 людино-днів + відпустка – 28 днів; червень – 23; липень – 26; серпень – 31; вересень – 27, жовтень -21; листопад – 19; грудень – 19;
[…].
Історична довідка до фонду № 52Л СТОВ «Схід» містить відомості, що підтверджують наявність правонаступництва між колгоспом «Шлях Леніна», КСП «Сотниківське» та СТОВ «Схід», а також те, що ці підприємства належали до сільськогосподарських.
Отже, наведені вище відомості архівної довідки від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 дозволяють встановити розмір заробітної плати та кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людино-днів в 1992-2002 роках, а також професію, за якою працював позивач (1992 рік – «механізатор», 1993 рік – «механізатор», (виходячи з назви книги, в якій ці відомості відображені), 1994 рік – «тракторист», «механізатор-тракторист», 1995 рік – «тракторист», 1996 рік – «механізатор», (виходячи з назви книги, в якій ці відомості відображені), 1997 рік – «тракторист», 1998 рік – «тракторист», 1999 рік – «тракторист», 2000 рік – «тракторист-механізатор», 2000 рік – «тракторист-механізатор», 2001 рік – «тракторист», «механізатор», 2002 рік – «механізатор», «слюсар»).
Тобто архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 доповнює відомості, що містяться в записах 3-4 і розділі «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, які в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства та виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в період з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року, а саме дають можливість уточнити професію, за якою він працював.
Разом з цим архівна довідка, рівно як і трудова книжка, не підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в період з 01 січня 1992 року по 28 квітня 1992 року, на зарахування якого до пільгового стажу претендує позивач у складі періоду з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року.
Варто відзначити, що на підставі ст. 44, 64 Закону № 1058 і ст. 101 Закону № 1788, наказу ГУ ПФУ у Київській області від 17 червня 2025 року № 3210 та направлення на проведення перевірки від 17 червня 2025 року № 3134/КПР головний спеціаліст відділу контрольно-перевірочної роботи № 3 Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ у Київській області Лапченко І.В. провела перевірку достовірності архівної довідки від 21 квітня 2025 року № 04-03/161, виданої Яготинським міським трудовим архівом ОСОБА_1 за період роботи з 01 квітня 1992 року по 31 березня 2003 року у СТОВ «Схід», за результатами якої 18 червня 2025 року склала акт № 1000-1004-1/4491 перевірки достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії.
Перевіркою встановлені відомості щодо реорганізації (перейменування) СТОВ «Схід», а саме:
Колгосп «Шлях Леніна» Сотниківської сільської ради Яготинського району утворений в 1950 році […].
Відповідно до рішення XXIV з`їзду КПРС в 1971 році прийнята постанова райкому Компартії України, відповідно до якої колгосп «Шлях Леніна» визначений таким, що спеціалізується на відгодівлі великої рогатої худоби.
Рішенням Київського облвиконкому від 25 грудня 1985 року № 414 колгосп «Шлях Леніна» включений до складу Яготинського районного агропромислового об`єднання.
Колгосп «Шлях Леніна» реорганізований в КСП «Сотниківське» (протокол № 2 від 02 квітня 1993 року).
КСП «Сотниківське» реорганізоване в СТОВ «Схід» (протокол № 1 від 15 лютого 2000 року).
Діяльність СТОВ «Схід» припинена відповідно до протоколу № 3 від 08 червня 2012 року. Державна реєстрація припинена з 09 січня 2013 року за судовим рішенням у зв`язку з визнанням банкрутом.
Під час перевірки використані первинні документи, а саме: особові рахунки по нарахуванню заробітної плати за 1992-2003, Ф. 52, оп. 1-К, спр. 1025, спр. 1031, спр. 1039, спр. 1045, спр. 1060, спр. 1062, спр. 1060, спр. 1062, спр. 1067, спр. 1071.
Перевіркою встановлено, що:
- в документах архівного фонду СТОВ «Схід» за період з квітня 1992 по грудень 1994 значиться « ОСОБА_1 » (так в документах). За 1995-1996 значиться « ОСОБА_1 » (так в документах). За 1997-1998 значиться « ОСОБА_1 » (так в документах). За 1999-2001 значиться « ОСОБА_1 » (так в документах). З січня 2002 по березень значиться «Лобода Сергій Гр.» (так в документах). Інших працівників зі схожим прізвищем, іменем та по батькові у первинних документах страхувальника за період, що підлягав перевірці, не виявлено;
- кількість встановлених та відпрацьованих виходо-днів та суми заробітної плати, зазначені у архівній довідці № 04-03/161, відповідають даним первинних документів;
- з усіх нарахованих сум заробітної плати за період, що підлягає перевірці, утримання проводились відповідно до законодавства в повному обсязі;
- первинні документи, що використовувались під час перевірки, прошнуровані, пронумеровані та відповідають зношеності часом.
За наслідками перевірки зроблений висновок про те, що розбіжностей між даними архівної довідки № 04-03/161 та даними первинних документів не встановлено.
Крім того, Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сформовані станом на 23 червня 2025 року, містять інформацію про спеціальний стаж Лободи С.Г. за кодом підстави – ЗП3013В1, в тому числі за період роботи в ТОВ «Схід» (ідентифікаційний код 03755704) – за 2000 рік (місяць завершення – грудень, кількість трудо-днів – 338 при нормі тривалості – 250); за 12 місяців 2001 року.
Згідно з Довідником кодів підстав обліку спеціального стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код підстави «ЗП3013В1» з 05 листопада 1991 року проставляється трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.
Будь-які інші документи, які б містили відомості про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в періоди з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року та з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року, ні пенсійному органу, ні суду не надані.
Розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди: […]; з 02 грудня 1991 року по 22 квітня 1992 року; з 29 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року; з 02 квітня 1993 року по 01 січня 2002 року; […].
Отже, період з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року зарахований до страхового стажу частково у складі періодів з 02 грудня 1991 року по 22 квітня 1992 року та з 29 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року (до пільгового стажу ці періоди не зараховані). Період з 23 квітня 1992 року по 28 квітня 1992 року не зарахований ні до страхового, ні до пільгового стажу. Період з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року зарахований до страхового стажу у складі періоду з 02 квітня 1993 року по 01 січня 2002 року (до пільгового стажу цей період не зарахований).
Період з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року.
Зважаючи на те, що вище суд вже надав оцінку доказам, які стосуються періоду роботи ОСОБА_1 з 15 лютого 2000 року по 01 січня 2002 року, тут суд аналізує документи за період з 02 січня 2002 року по 31 березня 2003 року.
Трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_3 містить такі записи:
[…]
Запис 4 – 01 січня 2002 року на підставі наказу від 30 грудня 2001 року № 151 звільнений з роботи за переведенням до ДП «Колос» ВАТ «Яготинський маслозавод» згідно зі ст. 36 п. 5 КЗпП.
Запис 5 – 03 січня 2002 року на підставі наказу від 02 січня 2002 року № 1 позивач прийнятий на роботу в ДП «Колос» за переведенням з ТОВ «Схід» трактористом по контракту з 02 січня 2002 року.
Запис 6 – 20 травня 2002 року на підставі наказу від 17 травня 2002 року № 49 звільнений з роботи за переведенням в ТОВ «Схід» згідно зі ст. 36 п. 5 КЗпП з 17 травня 2022 року.
Запис 7 – 21 травня 2002 року на підставі наказу від 18 травня 2002 року № 52 позивач прийнятий на роботу до ТОВ «Схід» за переведенням з ДП «Колос».
Запис 8 – 31 березня 2003 року на підставі наказу від 31 березня 2003 року № 9 звільнений з роботи з ТОВ «Схід» за ст. 38 КЗпП за власним бажанням.
[…]
Отже, згідно з записами 4-8 трудової книжки в період з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року позивач працював в ТОВ «Схід» трактористом; з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року – працював в ДП «Колос» (без уточнення, на якій посаді чи за якою професією).
Тобто записи 5-6 трудової книжки підтверджують факт зайнятості ОСОБА_1 в період з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року, (на зарахування якого до пільгового стажу претендує позивач у складі періоду з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року), за професією «тракторист».
Разом з цим записи 7-8 трудової книжки не підтверджують факт зайнятості ОСОБА_1 в період з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року, (на зарахування якого до пільгового стажу він претендує у складі періоду з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року), за професією «тракторист-машиніст».
Розділ «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 містить такі записи:
[…]
2. 01 січня 2002 року позивач звільнений з роботи за переведенням до ДП «Колос» ВАТ «Яготинський маслозавод» згідно зі ст. 36 п. 5 КЗпП.
2002 рік – прийнятий мінімум – 250 людино-днів; виконання – 261 людино-днів; тракторист;
2003 рік – прийнятий мінімум – 62 людино-днів; виконання – 57 людино-днів; тракторист.
[…]
Отже, наведені вище відомості розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки підтверджують факт виконання позивачем встановленого мінімуму участі в громадському господарстві в періоди з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року, (які визначені з урахуванням записів 5-8 цієї трудової книжки), і ці відомості дають можливості встановити, що впродовж вказаних періодів позивач працював за професією «тракторист».
Підбиваючи підсумки аналізу записів 5-8 та розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, можна зробити висновок, що в сукупності вони підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист», а також виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в періоди з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року.
Історична довідка фонду № 69 ДП «Колос» містить інформацію про утворення, перейменування та припинення ДП «Колос» ВАТ «Яготинський маслозавод», а також про архівне зберігання документів про трудову діяльність його працівників.
Як свідчить архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161, позивач відпрацював таку кількість людино-днів, за які йому нарахована заробітна плата:
[…]
2002 рік – Механізат., слюсар (так в документах): січень – 9 людино-днів; лютий – 20; березень – 19; квітень – 2; травень – 12 людино-днів + відпустка – 28 днів; червень – 23; липень – 26; серпень – 31; вересень – 27, жовтень -21; листопад – 19; грудень – 19; 
2003 рік – Слюсар, механізат. (так в документах): січень – 12 людино-днів; лютий – 15 людино-днів + відпустка – 24 дні; березень – 6.
Отже, наведені вище відомості архівної довідки від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 дозволяють встановити розмір заробітної плати та кількість відпрацьованих ОСОБА_1 людино-днів 2002-2003 роках, а також професію, за якою він працював (2002 рік – «механізатор», «слюсар», 2003 рік – «слюсар», «механізатор»).
Тобто архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 доповнює відомості, що містяться в записах 5-8 і розділі «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, які в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства та виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в періоди з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року, а саме дає можливість уточнити професію, за якою він працював.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) не містять даних про спеціальний стаж ОСОБА_1 за 2002-2003 роки.
Будь-які інші документи, які б містили відомості про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в період з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року та з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року, ні пенсійному органу, ні суду не надані.
Розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди: […]; з 02 квітня 1993 року по 01 січня 2002 року; з 03 січня 2002 року по 20 травня 2002 року; з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року; […].
Отже, період з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року зарахований до страхового стажу частково у складі періодів з 02 квітня 1993 року по 01 січня 2002 року, з 03 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року (до пільгового стажу ці періоди не зараховані). Період з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року не зарахований ні до страхового, ні до пільгового стажу.
При цьому варто відзначити, що, крім запису 5 трудової книжки, страховий стаж ОСОБА_1 за період з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року підтверджений даними персоніфікованого обліку, які містять повні відомості за січень 2002 року, а саме: сума заробітку для нарахування пенсії – 17,95 грн, кількість днів трудових відносин – 31, а також позначка про сплату страхових внесків.
Період з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року.
Трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_3 містить такі записи:
[…]
Запис 9 – 01 квітня 2003 року на підставі наказу від 01 квітня 2004 року № 2а позивач був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Рубікон» (далі – ТОВ «Рубікон» трактористом.
Запис 10 – 15 березня 2006 року на підставі наказу від 15 березня 2006 року № 43 звільнений з роботи з ТОВ «Рубікон» за ст. 38 КЗпП за власним бажанням.
[…]
В розділі «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 відсутні дані про роботу ОСОБА_1 в ТОВ «Рубікон» в 2003-2006 роках.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 за кодом підстави – ЗП3013В1 за періоди роботи в ТОВ «Рубікон» (ідентифікаційний код 32119229) – за 11 місяців 2004 року (місяць завершення – листопад, норма тривалості – 11 місяців), за 11 місяців 2005 року (місяць завершення – листопад, сезон – 1). Дані про спеціальний стаж позивача, набутий за інші періоди роботи в ТОВ «Рубікон», в системі персоніфікованого обліку відсутні.
Підбиваючи підсумки аналізу записів 9-10 трудової книжки та даних системи персоніфікованого обліку, можна зробити висновок, що в сукупності вони підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємстві сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в періоди з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2004 року та з 01 січня 2005 року по 30 листопада 2005 року.
Будь-які інші документи, які б містили відомості про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в період з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року, ні пенсійному органу, ні суду не надані.
При цьому суд зауважує, що самих лише записів 9-10 трудової книжки недостатньо для висновку про те, що в періоди з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 грудня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 грудня 2005 року по 15 березня 2006 року ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємстві сільського господарства.
Розрахунок стажу свідчить, що ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало позивачеві до страхового стажу періоди: […]; з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року; з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року; з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року; з 02 грудня 2004 року по 31 серпня 2005 року; з 01 жовтня 2005 року по 31 грудня 2005 року; […].
Отже, період з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року зарахований до страхового стажу частково у складі періодів з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року, з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року, з 02 грудня 2004 року по 31 серпня 2005 року, з 01 жовтня 2005 року по 31 грудня 2005 року (до пільгового стажу ці періоди не зараховані). Періоди з 01 лютого 2004 року по 29 лютого 2004 року, з 01 грудня 2004 року по 01 грудня 2004 року, з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 15 березня 2006 року не зараховані ні до страхового, ні до пільгового стажу.
При цьому в системі персоніфікованого обліку наявна інформація про страховий стаж ОСОБА_1 , набутий за період роботи в ТОВ «Рубікон», а саме:
2003 рік – за квітень-листопад повністю; за грудень будь-які відомості відсутні;
2004 рік – за січень, березень-грудень повністю; за лютий будь-які відомості відсутні;
2005 рік – за січень-серпень, жовтень повністю; за вересень будь-які відомості відсутні; за листопад 2005 року наявні дані про суму заробітку для нарахування пенсії – 177,38 грн, кількість днів трудових відносин – 30, страхові внески не сплачені; за грудень наявні дані про суму заробітку для нарахування пенсії – 72,80 грн, кількість днів трудових відносин – 31, страхові внески не сплачені.
2006 рік – за січень-березень включно будь-які відомості відсутні.
Крім того, позивач надав свідоцтво тракториста-машиніста від 04 березня 2010 року серії НОМЕР_4 , яке було предметом розгляду пенсійного органу.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи суду не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 23 червня 2025 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 04 квітня 2025 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно з підп. 1 п. 1 ст. 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.
Так, п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Роз`яснення порядку призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників наведене в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7.
Згідно з цим роз`ясненням:
- до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві;
- трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо;
- віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва;
- єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист;
- до числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення;
- для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Відповідно, умовами набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є: 1. виконання людиною робіт на посаді тракториста-машиніста; 2. безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; 3. досягнення відповідного віку; 4. наявність кількості відповідного стажу.
За відсутності хоча б однієї з цих умов призначення пенсії за п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 неможливе.
Такі висновки щодо умов набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах трактористами-машиністами, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції, наведені Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 10 травня 2018 року у справі № 196/1004/14-а, від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17 та інших.
При цьому в постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17 Верховний Суд також навів висновок щодо можливості зарахування до пільгового стажу цієї категорії працівників періоду роботи «механізатором», а саме:
«[…]
Щодо доводів пенсійного органу, що спірний період неможливо зарахувати до пільгового стажу, оскільки в архівній довідці […] у спірний період ОСОБА_2 значиться механізатором, суди вірно визнали їх необґрунтованими, оскільки в даному випадку, термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.
Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.
Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року № 016, введеного в дію з 01 січня 1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327, чинного на теперішній час, професії «механізатор», «підвозчик», «будівельна бригада» відсутні, а міститься професійна назва роботи тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.
Отже, суди попередніх інстанції дійшли вірного висновку, що спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, […]».
Подібні висновки щодо наявності підстав для зарахування періоду роботи «механізатором» до пільгового стажу також викладені в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 182/6635/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 607/14316/16-а, від 19 березня 2021 року у справі № 497/183/17.
Щодо підтвердження страхового і пільгового стажу суд зазначає таке.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […].
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […], – для осіб, зазначених у п. 1 (крім фізичних осіб, які використовують працю домашніх працівників), 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону; […].
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені у ст. 14 цього Закону, […].
Аналіз наведених норм Закону № 1058 зумовлює такі висновки: громадяни України, які працюють на підприємствах, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами; для цієї категорії застрахованих осіб страхувальником є роботодавці; платниками страхових внесків до солідарної системи за цю категорію застрахованих осіб є страхувальники.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає ст. 24 Закону № 1058.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За правилами, наведеними у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788) визначав порядок і умови зарахування стажу роботи до набрання чинності Законом № 1058.
Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначає ст. 56 Закону № 1788.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
З огляду на викладене, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року; до 01 січня 2004 року трудовий стаж вимірювався періодом роботи і не був пов`язаний зі сплатою страхових внесків.
Згідно з ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП) облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464).
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КЗпП роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, […].
Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 48 КЗпП).
Порядок підтвердження стажу роботи установлений ст. 62 Закону № 1788, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
[…]
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
04 червня 1998 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» (далі – Постанова КМУ № 794), п. 1 якої затвердив Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі – Положення № 794).
П. 2 Постанови КМУ № 794 Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією доручено забезпечити з 01 жовтня 1998 року впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
П. 3 Постанови КМУ № 794 установлено, що починаючи з 01 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону № 1788 здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.
Згідно з п. 1 Положення № 794 персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі – відомості про фізичних осіб).
П. 2 Положення № 794 визначено, що до основних завдань персоніфікованого обліку, з-поміж іншого, належить створення інформаційних передумов для визначення розміру пенсійних виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення № 794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.
Згідно з п. 10 Положення № 794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них; надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.
Відповідно до п. 16 Положення № 794 на кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, […].
Персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру:
[…]
2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи:
ідентифікаційний номер роботодавця;
рік, за який внесено відомості;
тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи;
сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно);
розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць;
відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах;
[…]
У персональній обліковій картці одночасно накопичуються відомості про фізичних осіб від кожного роботодавця, де працювала особа, з урахуванням усіх фактів її трудової міграції та роботи за сумісництвом.
[…]
Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, (далі – Положення № 10-1).
Згідно з п. 1 розділу І Положення № 10-1 це Положення відповідно до Закону № 2464 визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі – Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.
Відповідно до п. 4 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.
Згідно з п. 5 розділу І Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб забезпечує:
облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;
накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
[…].
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб формується як система накопичення, збереження електронних даних на базі централізованих інформаційних технологій […].
Згідно з п. 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені ст. 18 Закону № 2464.
У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі – обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.
Згідно з п. 1 розділу III Положення № 10-1 з метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки.
Відповідно до п. 1 розділу IV Положення № 10-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені ч. 3 ст. 20 Закону № 2464 та ч. 3 ст. 21 Закону № 1058.
П. 2 розділу IV Положення № 10-1 установлено, що до облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме:
персоніфіковані відомості про застрахованих осіб та інформація про нарахування страхових внесків, про трудовий та страховий стаж, особливі умови праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні та із загальнообов`язкового державного соціального страхування, період, який відповідно до законодавства зараховується до страхового стажу без сплати страхових внесків, кількість календарних днів перебування у трудових та цивільно-правових відносинах, проходження служби за відповідний місяць, що подаються страхувальниками у складі звітності;
відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомога та компенсація, на які нараховано і з яких сплачено страхові внески), що подаються роботодавцями, - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства;
відомості про облік стажу окремих категорій осіб відповідно до законодавства;
[…]
відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність;
[…]
періоди страхового стажу на основі сплати страхових внесків та єдиного внеску системи обліку сплати страхових внесків;
[…].
Згідно з п. 3 розділу IV Положення № 10-1 відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Підсумовуючи аналіз норм КЗпП, Законів № 1058 і № 1788, Порядку № 637 і Положення № 10-1, можна зробити такі висновки:
- основним документом, що підтверджує трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, є трудова книжка;
- у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами тощо;
- з 01 січня 2004 року страховий стаж як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески, обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Також необхідно відзначити, що системний аналіз норм Закону № 1058 дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.
Періоди роботи, за які підприємство – страхувальник нарахувало застрахованій особі – працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем – платником страхових внесків.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків для нарахування пенсії за н а я в н о с т і відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески, не може слугувати підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Подібні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 та інших.
Разом з цим відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески, свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу.
З огляду на приписи ст. 62 Закону № 1788, а також беручи до уваги норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року № 162, (далі – Інструкція № 162), постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310 «Про трудові книжки колгоспників», яка ведена в дію з 01 січня 1977 року, і якою були затверджені Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі – Основні положення № 310), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, (далі – Інструкція № 58), трудова книжка також є основним документом, що підтверджує пільговий стаж.
Порядок № 637 визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників (за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній).
Так, відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах […], установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; […]; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Додатково в довідці наводяться такі відомості:
стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) – про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;
[…].
Аналіз наведених вище норм Закону № 1788 і Порядку № 637 дозволяє дійти висновку про те, що основним документом, що підтверджує пільговий стаж, є трудова книжка; лише у випадках, коли трудова книжка відсутня або коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження пільгового стажу (зокрема, уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637).
Крім того, в силу положень п. 3 Порядку № 637 та п. 2 розділу IV Положення № 10-1 у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній належним доказом на підтвердження пільгового стажу можуть слугувати дані про спеціальний стаж, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Верховний Суд сформулював низку висновків щодо підтвердження пільгового стажу трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції.
Так, в постанові від 10 травня 2018 року у справі № 196/1004/14-а Верховний Суд вказав, що:
«[…]
43. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, зазначаючи про наявність у позивача стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», засвідчується записами його трудової книжки та поясненнями свідків, проте, залишив поза увагою встановлену п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» таку обов`язкову умову призначення пенсії за віком на пільгових умовах трактористу-машиністу як підтвердження його безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства протягом не менше як 20 років (тобто характер виконуваних ним робіт), що не може бути встановлено на підставі лише записів трудової книжки та показань свідків й підлягає підтвердженню уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, як передбачено п. 20 Порядку № 637, в якому, до того ж, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) передбачено обов`язкове зазначення в довідці додаткових відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Наявні в матеріалах архівні довідки не мають посилання щодо безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.
[…]».
Однак пізніше Верховний Суд застосував дещо інший підхід до підтвердження пільгового стажу.
Так, в постанові від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17 Верховний Суд навів такий висновок:
«[…]
Аналіз наведених норм права (ст. 62 Закону № 1788, п. 1, 3, 20 Порядку № 637) свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
На підставі відомостей, зазначених у трудовій книжці […], судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1977 по 2016 роки працював на посаді тракториста та тракториста-машиніста на різних підприємствах.
Отже, записами з трудової книжки позивача підтверджується трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії, а тому вимога відповідача додатково надати уточнюючі довідки підприємств про пільговий характер робіт є необґрунтованою.
[…]».
В постанові від 03 червня 2021 року у справі № 382/1686/16-а Верховний Суд зазначив:
«[…]
24. Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судами попередніх інстанцій, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював трактористом в КСП «Дружба» в наступні періоди: 1980 – відпрацьовані людино-дні за рік – 221 при мінімумі 240; 1981 – 316 при мінімумі 240; 1982 – 275 при мінімумі 240; 1983 – 366 при мінімумі 240; 1984 – 397 при мінімумі 240; 1985 – 265 при мінімумі 240; 1986 – 274 при мінімумі 240; 1987 – 259 при мінімумі 240; 1988 – 290 при мінімумі 240; 1989 – 275 при мінімумі 240; 1990 – 328 при мінімумі 240; 1991 – 292 при мінімумі 240; 1992 – 279 при мінімумі 240; 1993 – 261 при мінімумі 240; 1994 – 286 при мінімумі 240; 1995 – 268 при мінімумі 240; 1996 – 236 при мінімумі 240; 1997 – 297 при мінімумі 240; 1998 – 26 при мінімумі 240; 1999 – 245 при мінімумі 240.
[…]
27. Із наявних документів в колгоспі «Дружба» ОСОБА_1 працював; із 01.05.1978 по 31.10. 1978; із 01.01.1979 по 31.12. 1979; із 01.01. 1998 по 31.01.1998; із 01.03.1999 по 31.12.1999. Довідка видана на підставі особових рахунків та розрахунках з колгоспами.
28. В ТОВ «Дружба» ОСОБА_1 працював в наступні періоди; із 01.01.1983 по 31.12. 1997; із 01.01. 1998 по 31.01.1998; із 01.03.1999 по 31.12.1999. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1983-1999 роки.
29. Із довідки ТОВ « Агрофірма Дружба» видно, що […] позивач працював на посаді тракториста в радгоспі «Дружба» с. Добраничівка в наступні періоди, а саме; із 1989 року по 1999 роки включно та в 2007 році.
30. Проте, відмовляючи у зарахуванні спірного періоду до пільгового, відповідач зазначав про те, що в книгах обліку по нарахуванню заробітної плати за 1983, 1990, 1992-1998 роки, не зазначено посаду, за яку проводились нарахування.
31. Однак, з досліджених судами доказів вбачається зазначення посади позивача за спірний період як «тракторист», яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а вказані відпрацьовані ним дні підтверджують те, що позивач працював трактористом та весь період був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.
32. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що документи, які були надані відповідачу із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості, для врахування спірних періодів до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
[…]».
Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 призначення […] пенсії здійснюється за зверненням особи […].
Звернення за призначенням […] пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення […] пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто […].
Порядок подання та оформлення документів для призначення […] пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію […].
Строки призначення пенсії визначає ст. 45 Закону № 1058.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
[…]
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення […] пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення […] або про відмову в призначенні […] пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 березня 2025 року.
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Згідно з п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення […] пенсії […] (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1) […] подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення […] пенсії […] може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі – Портал Дія) з використанням електронного підпису, […].
У разі подання заяви засобами Порталу Дія та за умови реалізації технічної можливості щодо її формування та подання, формування заяви здійснюється засобами Порталу Дія відповідно до відомостей, зазначених в додатках до цього Порядку. Відомості, необхідні для формування заяви, можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами та публічними реєстрами органів державної влади.
[…] 
За правилами п. 1.7 розділу І Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
[…]
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. […] 
[…] 
Документи, необхідні для призначення пенсії, визначені розділом ІІ Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків […], надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі – персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення № 10-1, а у разі необхідності – за формою згідно з додатком 3 до Положення № 10-1 (далі – індивідуальні відомості про застраховану особу).
[…] 
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
[…]
4) відомості про місце проживання особи;
5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до п. 20 Порядку № 637 (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з п. 1-6, 8 ч. 2, ч. 3 ст. 114 Закону та п. 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі – Порядок № 18-1). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
[…].
Згідно з п. 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених п. 1.1 розділу І […] цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України […]. […] 
В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України«Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.
[…]
Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
[…] 
За правилами п. 2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
[…]
Відповідно до п. 2.28 розділу ІІ Порядку № 22-1 інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.
Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Приймання, оформлення і розгляд документів регламентовані нормами розділу ІV Порядку № 22-1.
Відповідно до абз. 1 п. 4.1 розділу ІV Порядок № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника […]; надає інформацію щодо умов та порядку призначення […] пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, […]; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до п. 17-19 Порядку № 18-1. […]; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з п. 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія; видає особі […] розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). […]; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
[…]
За правилами абз. 1 п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено […] пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, […]. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, […].
Відповідно до абз. 1 п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення […] пенсії […] електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, […] для здійснення виплати пенсії.
Згідно з абз. 3 п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття органом, що призначає пенсію, рішення про призначення […] пенсії […], […].
Аналіз положень п. 1.1, 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:
- з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або Портал Дія;
- при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник, вчиняє дії, передбачені п. 4.2 Порядку № 22-1;
- після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу.
При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Висновки суду по суті позовних вимог.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Донецькій області рішення від 30 червня 2025 року № 104850010880 «Про відмову в призначенні пенсії».
Цим рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу.
Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить перевірити додержання пенсійним органом вимог Закону України від 17 лютого 2022 року № 2073-ІХ «Про адміністративну процедуру» (далі – Закон № 2073), а оскаржуване рішення – на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Закон № 2073 регулює відносини органів виконавчої влади, […], їх посадових осіб, […], з фізичними […] особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів (ч. 1 ст. 1 цього Закону).
За визначенням, наведеним в п. 1, 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, адміністративний орган – орган виконавчої влади, […] їх посадова особа, […], який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації; адміністративний акт – рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).
У спірних правовідносинах відповідач є адміністративним органом, а прийняте ним рішення – адміністративним актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073 адміністративна процедура має проводитись з додержанням таких принципів: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Надаючи оцінку правомірності відмови у призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.
Передусім суд вважає за необхідне відзначити, що між сторонами немає спору про те, що на день звернення за призначенням пенсії відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 ОСОБА_1 досяг пенсійного віку – 55 років та набув необхідний страховий стаж – не менше 30 років (36 років 00 місяців 16 днів – за розрахунком пенсійного органу).
Правомірність дій пенсійного органу при обчисленні страхового стажу не є предметом спору у справі, що розглядається.
В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Донецькій області вказало, що «при обчисленні страхового стажу враховано всі періоди».
Однак на підставі розрахунку стажу (форма РС-право) суд встановив, що без будь-якого обґрунтування ГУ ПФУ в Донецькій області не зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 низку періодів роботи, в тому числі періоди з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року та з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року.
Оскільки пільговий стаж є частиною страхового стажу, перш ніж перейти до оцінки доводів і заперечень сторін щодо наявності підстав для зарахування спірних періодів до пільгового стажу ОСОБА_1 , діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і надати оцінку правомірності бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає у незарахуванні до страхового стажу позивача періодів з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року та з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року.
Вихід за межі позовних вимог в цій частині обумовлений тим, що відповідь на питання про те, чи має позивач право на зарахування до страхового стажу періодів з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року та з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року, безпосередньо впливатиме на висновки щодо можливості (наявності підстав) зарахування позивачеві до пільгового стажу спірних періодів роботи (їх частин), про що суд зазначить нижче.
Суд встановив, що з 02 січня 2002 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ДП «Колос» трактористом по контракту (запис 5 в трудовій книжці), а в системі персоніфікованого обліку наявні дані про страховий стаж позивача за 31 день січня 2002 року, включаючи суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначку про сплату страхових внесків.
Відтак, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоду з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року як такого, що підтверджений записами трудової книжки та даними системи персоніфікованого обліку, тобто належними доказами в розумінні Законів № 1058 і № 1788, КЗпП та Порядку № 637.
Також суд встановив, що в період з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року ОСОБА_1 працював трактористом в ТОВ «Рубікон» (записи 9-10 трудової книжки).
В системі персоніфікованого обліку наявні відомості про суму заробітку для нарахування пенсії та кількість днів трудових відносин за 30 днів листопада 2005 року, однак позначка про сплату страхових внесків відсутня.
Отже, ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоду з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року, як такого, що підтверджений записами трудової книжки та даними системи персоніфікованого обліку, тобто належними доказами в розумінні Законів № 1058 і № 1788, КЗпП та Порядку № 637.
Відсутність даних про сплату страхових внесків за листопад 2005 року не спростовує висновку суду про те, що позивач має право на зарахування цього періоду до страхового стажу, позаяк невиконання (неналежне виконання) страхувальником (підприємством-роботодавцем) його обов`язків щодо сплати страхових внесків, не може позбавляти позивача права на зарахування відповідного періоду роботи до його стажу.
Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, що наведені вище.
В частині інших періодів роботи, які відповідач не зарахував до страхового стажу, суд не вважає за необхідне виходити за межі позовних вимог, оскільки інші незараховані періоди не впливають на висновки суду по суті заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та не перешкоджають належному та ефективному захисту прав позивача.
Надаючи оцінку доводам і запереченням сторін, які стосуються обчислення пільгового стажу, суд виходить з такого.
Як свідчить рішення про відмову у призначенні пенсії і розрахунок стажу (форма РС-право) до нього, ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувало ОСОБА_1 до пільгового стажу 18 років 09 місяців 16 днів.
При цьому відповідач не зарахував позивачеві до пільгового стажу періоди роботи в колгоспі «Шлях Леніна» з 01 квітня 1992 року по 01 квітня 1993 року, в КСП «Сотниківське» з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року та в СТОВ «Схід» з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року через відсутність пільгової довідки.
За висновком пенсійного органу, для зарахування до пільгового стажу періоду з 01 квітня 1992 року по 31 березня 2003 року позивачу необхідно надати пільгову довідку або рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсій.
При цьому рішення ГУ ПФУ в Донецькій області, яке є предметом спору, не містить жодних висновків і мотивів щодо причин (підстав) незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року.
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 доводить, що має право на зарахування до пільгового стажу періодів з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року, з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року, з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року, з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року.
З приводу періодів з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1993 року та з 02 квітня 1993 року по 14 лютого 2000 року суд зазначає таке.
Записи 3-4 і відомості розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «механізатора», а також виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в період з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року.
Архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 доповнює відомості, що містяться в записах 3-4 і розділі «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, які в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства та виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в період з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року, а саме дає можливість уточнити професію, за якою він працював (1992 рік – «механізатор», 1993 рік – «механізатор», 1994 рік – «тракторист», «механізатор тракторист», 1995 рік – «тракторист», 1996 рік – «механізатор», 1997 рік – «тракторист», 1998 рік – «тракторист», 1999 рік – «тракторист», 2000 рік – «тракторист-механізатор», 2001 рік – «тракторист», «механізатор», 2002 рік – «механізатор», «слюсар»).
Варто наголосити, що первинні документи, на підставі яких видана архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161, перевірені в установленому законодавством порядку уповноваженою на те посадовою особою ГУ ПФУ у Київській області, що підтверджено актом від 18 червня 2025 року № 1000-1004-1/4491, і за наслідками такої перевірки жодних розбіжностей між даними архівної довідки та первинних документів не встановлено.
Крім того, Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 за кодом підстави ЗП3013В1, який проставляється трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, за період роботи в ТОВ «Схід» – за 2000 рік (місяць завершення – грудень, 338 трудо-днів при нормі тривалості – 250) та за 12 місяців 2001 року.
На підставі аналізу наведених вище доказів суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року, оскільки цей період підтверджений сукупністю належних доказів, а саме записами трудової книжки, архівною довідкою та даними персоніфікованого обліку.
При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 20 лютого 2020 року у справі № 182/6635/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 607/14316/16-а, від 19 березня 2021 року у справі № 497/183/17, щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи «механізатором».
Суд виходить з того, що професії «механізатор» і «тракторист-машиніст» є фактично тотожними в контексті права на пільгову пенсію, оскільки «механізатор» є неофіційним найменуванням тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва (код КП 8331), яке широко застосовувалось у радянській та пострадянській практиці кадрового діловодства колгоспів і КСП; Верховний Суд послідовно відхиляє аргументи пенсійних органів про те, що запис «механізатор» чи «тракторист» не дає права на пільгову пенсію через формальну невідповідність офіційній назві посади, з огляду на те, що термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.
Також суд бере до уваги, що згідно з роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України, викладеним в листі від 20 січня 1992 року № 7, єдина назва професії «тракторист-машиніст» охоплює широке коло суміжних посад, а виконання ремонтних і слюсарних робіт у міжсезонний період не позбавляє права на зарахування відповідного часу до пільгового стажу.
Висновок ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що для зарахування періоду з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року ОСОБА_1 має надати пільгову довідку або рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсій, суд відхиляє як безпідставний, оскільки позивач підтвердив пільговий характер роботи в цей період належними доказами і ці докази були предметом розгляду відповідача.
Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зарахування до його пільгового стажу періоду з 01 січня 1992 року по 28 квітня 1992 року, оскільки ті документи, які були предметом розгляду пенсійного органу, а в подальшому суду (ні окремо, ні в сукупності) не підтверджують безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист-машиніст» в цей період.
З приводу періоду з 15 лютого 2000 року по 31 березня 2003 року суд зазначає таке.
Записи 5-8 та відомості розділу «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства за професією «тракторист», а також виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в періоди з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року.
Архівна довідка від 21 квітня 2025 року № 04-03/161 доповнює відомості, що містяться в записах 5-8 і розділі «Трудова участь в громадському господарстві» трудової книжки, які в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, інших підприємствах сільського господарства та виконання ним встановленого річного мінімуму участі в громадському господарстві в періоди з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року, а саме дають можливість уточнити професію, за якою він працював (2002 рік – «тракторист», «механізатор», «слюсар», 2003 рік – «тракторист», «механізатор», «слюсар»).
На підставі аналізу наведених вище доказів суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року, оскільки вони підтверджені сукупністю належних доказів, а саме: записами трудової книжки і архівною довідкою.
Період з 15 лютого 2000 року по 01 січня 2002 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу у складі періоду з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року, про що суд вказав вище.
Висновок ГУ ПФУ в Донецькій області про те, що для зарахування періодів з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року та з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року ОСОБА_1 має надати пільгову довідку або рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсій, суд відхиляє як безпідставний, оскільки позивач підтвердив пільговий характер роботи в ці періоди належними доказами, які були предметом розгляду відповідача.
З приводу періоду з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року суд зазначає таке.
Записи 9-10 трудової книжки та дані системи персоніфікованого обліку в сукупності підтверджують факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємстві сільського господарства за професією «тракторист-машиніст», в періоди з 01 січня 2004 року по 30 листопада 2004 року та з 01 січня 2005 року по 30 листопада 2005 року.
Водночас на підставі розрахунку стажу суд встановив, що ГУ ПФУ в Донецькій області не зарахувало позивачеві періоди з 01 лютого 2004 року по 29 лютого 2004 року, з 01 грудня 2004 року по 01 грудня 2004 року, з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року, з 01 січня 2006 року по 15 березня 2006 року не лише до пільгового, а й до страхового стажу.
При цьому в системі персоніфікованого обліку відсутня інформація про страховий стаж ОСОБА_1 , набутий за період роботи в ТОВ «Рубікон» в лютому 2004 року та вересні 2005 року (відсутні будь-які відомості, в тому числі про суму заробітку для нарахування пенсії, кількість днів трудових відносин та позначка про сплату страхових внесків), що унеможливлює зарахування періодів з 01 лютого 2004 року по 29 лютого 2004 року та з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року до страхового стажу позивача.
Відсутність підстав для зарахування періодів з 01 лютого 2004 року по 29 лютого 2004 року та з 01 вересня 2005 року по 30 вересня 2005 року до страхового стажу унеможливлює їх зарахування до пільгового стажу, позаяк пільговий стаж є складовою страхового стажу.
На підставі аналізу наведених вище доказів суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періодів роботи з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року, з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року, з 01 січня 2005 року по 31 серпня 2005 року та з 01 жовтня 2005 року по 30 листопада 2005 року, оскільки вони підтверджені сукупністю належних доказів, а саме: записами трудової книжки і даними про спеціальний стаж системи персоніфікованого обліку.
При цьому самих лише записів 9-10 трудової книжки про те, що ОСОБА_1 працював в ТОВ «Рубікон» трактористом недостатньо для висновку, що в періоди з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 грудня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 грудня 2005 року по 15 березня 2006 року він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємстві сільського господарства.
В системі персоніфікованого обліку дані про спеціальний стаж позивача за ці періоди відсутні.
Будь-які інші докази, які б підтверджували пільговий характер роботи ОСОБА_1 в періоди з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 грудня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 грудня 2005 року по 15 березня 2006 року ні пенсійному органу, ні суду не надані.
За цих обставин, позовні вимоги в частині зарахування позивачеві до пільгового стажу періодів роботи з 01 квітня 2003 року по 31 грудня 2003 року, з 01 грудня 2004 року по 31 грудня 2004 року, з 01 грудня 2005 року по 15 березня 2006 року не підлягають задоволенню.
Однак це не позбавляє позивача права в подальшому надати пенсійному органу додаткові докази на підтвердження пільгового характеру роботи в ці періоди для їх зарахування до пільгового стажу.
Через відсутність доказів пільгового характеру роботи позивача в періоди з 01 грудня 2004 року по 01 грудня 2004 року та з 01 січня 2006 року по 15 березня 2006 року немає необхідності виходити за межі позовних вимог і надавати оцінку правомірності бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягала у незарахуванні цих періодів до страхового стажу, (зважаючи на те, що обчислення страхового стажу як таке, не є предметом спору у цій справі).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 30 червня 2025 року № 104850010880 «Про відмову в призначенні пенсії» є протиправним.
Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.
Відмовляючи у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.
Крім того, в процесі розгляду заяви ОСОБА_1 і прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило дотримання принципів адміністративної процедури, про які йдеться в п. 1, 3, 5, 12 ч. 1 ст. 4 Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом; адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Всупереч приписам ст. 8 Закону № 2073 ГУ ПФУ в Донецькій області не забезпечило належність і повноту з`ясування обставин, що мали значення для вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію. Зокрема, пенсійний орган взагалі проігнорував відомості про спеціальний стаж, наявні в системі персоніфікованого обліку, та не надав їм будь-якої оцінки.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 2073 адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.
Суд відзначає, що не може вважатися добросовісною поведінка пенсійного органу, яка знайшла прояв у тому, що в рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач вказав, що «при обчисленні страхового стажу враховано всі періоди», в той час як насправді ряд періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу не враховані без жодного пояснення і обґрунтування.
Крім того, відповідач порушив принцип гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 2073 особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно виплинути на право, свободу чи законний інтерес особи.
Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2073 адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків.
Ч. 3 ст. 17 Закону № 2073 установлено, що особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 2073 учасники адміністративного провадження мають право:
1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом;
2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників;
3) ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, у тому числі з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення адміністративного провадження, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження;
4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника;
5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи;
[…]
7) подавати клопотання про:
[…]
в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;
[…].
До того ж відповідно до п. 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, має письмово повідомити заявника про те, які документи необхідно подати додатково.
В порушення принципу гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні, перш ніж прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Донецькій області, дійшовши висновку, що поданих документів недостатньо для підтвердження пільгового стажу, не повідомило ОСОБА_1 про необхідність подання уточнюючої довідки чи рішенням комісії, не надало йому можливості надати пояснення, подати додаткові документи, звернутися з клопотанням про витребування додаткових документів та відомостей для підтвердження підстав зарахування до пільгового стажу тих періодів, які пенсійним органом не були зараховані.
Прийняття рішення у справі регламентовано нормами ст. 69 Закону № 2073.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 2073 за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.
Вимоги до змісту адміністративного акта наведені у ст. 71 Закону № 2073.
Так, згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 2073 письмовий адміністративний акт […] складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин.
Адміністративний акт містить підпис та/або печатку (у тому числі електронні), якщо інше не передбачено законом, та повне ім`я відповідальної посадової особи адміністративного органу.
У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані.
Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону.
У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.
У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.
Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам до змісту адміністративного акта, визначеним ст. 71 Закону № 2073, (не вказаний строк набрання чинності, відсутнє належне роз`яснення порядку його оскарження).
Вимоги до мотивування (обґрунтування) адміністративного акта визначені ст. 72 Закону № 2073.
Так, згідно з ч. 1 ст. 72 Закону № 2073 адміністративний акт, […], повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті).
Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта […] повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 у мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.
Для окремих видів справ законодавством можуть визначатися додаткові відомості, що зазначаються у мотивувальній частині адміністративного акта (ч. 4 ст. 72 Закону № 2073).
Згідно з ч. 5 ст. 72 Закону № 2073 відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Ч. 6 ст. 72 Закону № 2073 передбачено, що мотивування (обґрунтування) адміністративного акта не вимагається, якщо: 1) адміністративний орган задовольнив заяву, при цьому адміністративний акт не стосується прав, свобод чи законних інтересів інших осіб; 2) адміністративний орган під час здійснення інспекційних (контрольних, наглядових) повноважень не виявив порушень законодавства.
Рішення, яке є предметом спору, не відповідає вимогам мотивування (обґрунтування) адміністративного акта, визначеним ст. 72 Закону № 2073.
Мотивування (обґрунтування) рішення про відмову у призначенні пенсії не забезпечує ОСОБА_1 належну можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, оскільки всупереч приписам ч. 2 ст. 72 Закону № 2073 в цьому рішенні відсутня детальна правова оцінка обставин, виявлених пенсійним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі оцінки виявлених обставин.
Зі змісту рішення неможливо зрозуміти, що до страхового стажу зараховані не всі періоди; неможливо встановити, які саме періоди не зараховані до страхового стажу та з якої причини (підстави).
В рішенні відсутнє обґрунтування необхідності подання додаткових доказів для підтвердження пільгового стажу; не вказано, чому документів, які надав позивач, не було достатньо для зарахування до пільгового стажу тих періодів роботи, у зарахуванні яких відповідач відмовив, тощо. 
Зі змісту рішення неможливо зрозуміти, що до пільгового стажу не зарахований період з 01 квітня 2003 року по 15 березня 2006 року, а також встановити, якими нормами і якого саме законодавчого чи підзаконного нормативно-правового акта керувалось ГУ ПФУ в Донецькій області, відмовляючи у зарахуванні цього періоду.
Зі змісту рішення неможливо встановити причини ігнорування пенсійним органом даних про спеціальний стаж, що наявні в системі персоніфікованого обліку.
Суд наголошує, що в контексті спірних правовідносин йшлося про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто про відмову особі в реалізації її конституційного права на соціальний захист.
Відтак, таке рішення потребувало ретельного, повного і чіткого обґрунтування, чого відповідачем не було забезпечено.
Умови правомірності адміністративного акта наведені у ст. 87 Закону № 2073.
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону № 2073 адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону № 2073 протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним ч. 1 цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта (ч. 3 ст. 87 Закону № 2073).
Отже, невідповідність адміністративного акта принципам адміністративної процедури є самостійною і достатньою підставою для визнання його протиправним.
Оскільки рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 30 червня 2025 року № 104850010880 «Про відмову в призначенні пенсії» є протиправним, порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування цього рішення.
Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне також застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області:
- зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:
з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року;
з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року;
- зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоди роботи:
з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року;
з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року;
з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року;
з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року;
з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року;
з 01 січня 2005 року по 31 серпня 2005 року;
з 01 жовтня 2005 року по 30 листопада 2005 року;
- прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 за його заявою від 23 червня 2025 року з 05 квітня 2025 року.
Суд зауважує, що з огляду на приписи п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1 належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Отже, саме на ГУ ПФУ в Донецькій області суд покладає обов`язок зарахувати певні періоди роботи до страхового і пільгового стажу і прийняти рішення про призначення пенсії.
За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073, дискреційне повноваження – повноваження, надане адміністративному органу законом, обрати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Як визначено у Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року, дискреційні повноваження означають свободу адміністрації оцінювати ситуації й приймати у них рішення, надають адміністрації простір у здійсненні вибору між вільними рішеннями.
Проявом адміністративного розсуду може бути:
а) коли норма, встановлюючи певні варіанти рішень, зобов`язує орган зробити вибір одного з варіантів;
б) коли норма уповноважує орган або посадову особу діяти на власний розсуд і при цьому настання правових наслідків не пов`язується конкретними умовами тощо.
Разом з цим у випадку досягнення чоловіком 55-річного віку і набуття ним не менше 30 років страхового стажу, з них не менше 20 років – пільгового стажу роботи трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, тобто набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, пенсійний орган має лише один варіант правомірної поведінки – прийняти рішення про призначення пенсії. Отже, йдеться про повноваження, які не є дискреційними.
В контексті спірних правовідносин ГУ ПФУ в Донецькій області мало лише один варіант правомірної поведінки, а саме прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 за його заявою від 23 червня 2025 року з 05 квітня 2025 року, оскільки на день звернення за призначенням пенсії позивач досяг 55-річного віку та мав понад 30 років страхового стажу (36 років 00 місяців 16 днів (зараховані пенсійним органом) + 00 років 01 місяць 01 день (протиправно незараховані пенсійним органом) = 36 років 01 місяць 17 днів), в тому числі пільговий стаж понад 20 років (18 років 09 місяців 16 днів (зараховані пенсійним органом) + 11 років 08 місяців 03 дні (протиправно незараховані пенсійним органом) = 31 рік 05 місяців 19 днів).
Також суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04 квітня 2025 року досяг 55-річного віку. 23 червня 2025 року, тобто до закінчення тримісячного строку з дня досягнення пенсійного віку, він звернувся з заявою про призначення пенсії. За цих обставин в силу положень п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 позивач має право на призначення пенсії з 05 квітня 2025 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
З огляду на викладене, застосування такого способу захисту як покладання на ГУ ПФУ в Донецькій області обов`язку призначити пенсію позивачеві не становитиме втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу.
Позовні вимоги в частині зарахування до пільгового стажу інших періодів роботи позивача задоволенню не підлягають з мотивів, які наведені судом вище.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн (квитанція від 28 жовтня 2025 року).
Докази здійснення інших судових витрат позивач не надав.
Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.
Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30 червня 2025 року № 104850010880 «Про відмову в призначенні пенсії».
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:
з 02 січня 2002 року по 02 січня 2002 року;
з 01 листопада 2005 року по 30 листопада 2005 року.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи:
з 29 квітня 1992 року по 01 січня 2002 року;
з 02 січня 2002 року по 20 травня 2002 року;
з 21 травня 2002 року по 31 березня 2003 року;
з 01 січня 2004 року по 31 січня 2004 року;
з 01 березня 2004 року по 30 листопада 2004 року;
з 01 січня 2005 року по 31 серпня 2005 року;
з 01 жовтня 2005 року по 30 листопада 2005 року.
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за його заявою від 23 червня 2025 року з 05 квітня 2025 року.
6. В іншій частині позовних вимог – відмовити.
7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
8. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
9. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Повне судове рішення складено 20 березня 2026 року. 

Суддя Т.О. Кравченко