Справа № 159/700/26
Провадження № 2/159/1176/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судового засідання Сабецької К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача щодо невиконанням зобов`язань по поверненню коштів за кредитним договором №102965060 від 22.11.2023р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (далі - ТОВ "МІЛОАН") та відповідачем, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 40922,20 грн. з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27975,20 грн - сума заборгованості за процентами, 847,00 грн заборгованість за комісією. 26.03.2024 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» було укладено Договір факторингу №106-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит укладений між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем. За таких умов, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про споживчий кредит та судові витрати по сплаті судового збору та послуги правничої допомоги адвокатом в розмирі 8000 грн...
Сторони у судове засідання 22.04.2026р не з`явилися.
Представник позивача просить справу розглядати у їх відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити.
Відповідач подав суду відзив в якому не спростовував укладення кредитного договору проте заперечував проти нарахованих процентів, оскільки вони нараховані поза строками дії укладеного договору та а їх розмір не узгоджений умовами договору. Нарахована комісія є нікчемною, оскільки кредитодавцю заборонено нарахування плату за обслуговування кредиту. Розрахунок заборгованості не визнає первинним бухгалтерським документом. Також правничу допомогу вважає завищеною та такою, що не містить доказів її надання. Тому просить відмовити у задоволенні позову. 
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про таке.
Згідно правової позиції відповідача, відповідач не оспорює факт укладення кредитного договору із ТОВ "МІЛОАН", проте оспорюється нарахування процентів, та переходу права вимоги за кредитними зобов`язаннями до позивача. 
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Отже судом встановлено, що між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем укладено кредитний договір №102965060 від 22.11.2023 року, на умовах якого відповідач отримав гроші в сумі 12100,00 грн. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором 369289, який було 22.11.2023р. в 12:26:45 відправлено на номер телефону НОМЕР_1 .
Цей договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Платіжним дорученням №77047442 ТОВ "МІЛОАН" перерахував на картку, зазначену у договорі №516780*52 суму 12100,00 грн.
Згідно умов договору п.1.3 кредит надається строком 95 днів з 22.11.2023р. по 25.02.2024р. З яких 5 днів пільгового періоду кредитування.
В п.1.4 договору вказано, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в день завершення пільгового періоду 27.11.2023р., але не пізніше 25.02.2024р.
В п.1.5 договору вказано, що загальні витрати позичальника в пільговий період складають 1482,25 грн., а за весь період кредитування 39597,25 грн.
Комісія за надання кредиту складає 847,00 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. (п.1.5.1) Умовами договору визначено, що комісія за надання кредиту, це одноразова винагорода, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги та встановлена п. 1.5.1 договору.
Проценти за користування кредитом в пільговий період складають 635,25 грн, які нараховуються за ставкою 1,05% в день. (п.1.5.2) Проценти за користування кредитом в поточний період складають 38115,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,5 % в день.
Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику на карту НОМЕР_2 
Наведені докази вказують, що ТОВ "МІЛОАН" виконав умови договору передавши відповідачу в користування суму 12100,00 грн. Проте відповідач не спростовуючи факту укладення договору та отримання коштів доказів повернення кредитних коштів суду не надав. 
З розрахунку заборгованості ТОВ "МІЛОАН" вбачається, що 22.11.2023р відповідачу нараховано комісію 847,00 грн.
Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Окрім того Правлінням Національного Банку України від 11.02.2021 № 16 було затверджено Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Зокрема, цими правилами визначається, що загальна вартість кредиту для споживача розраховується в грошовому виразі, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Суд наголошує, що ТОВ "МІЛОАН" не є банківською установою, тому посилання відповідача на правові позиції ВС про нікчемність нарахування комісії є не дотичні до умов укладеного договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
З розрахунку заборгованості ТОВ "МІЛОАН" вбачається, що в пільговий період з 23.11.2023р по 27.11.2023р. відповідачу нараховано проценти в сумі по 127,05 грн за кожний день, що відповідає 1,05% в день, згідно п.1.5.2 договору, загальна сума за 5 днів 635,25грн.. За поточний період з 28.11.2023р по 06.01.2024р. відповідачу нараховано проценти в сумі по 423,50 грн за кожний день, що відповідає 3,50% в день, згідно п.1.6.2 договору, загальна сума за 40 днів 16940,00 грн. За поточний період з 07.01.2024р по 25.02.2024р. відповідачу нараховано проценти в сумі по 278,30 грн за кожний день, що відповідає 2,3% в день, загальна сума за 50 днів 13915,00 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заявлених позивачем вимог про стягнення процентів, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 265/6582/16-ц від 04.09.2019.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього Закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
А Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %;протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Наведене свідчить, що розрахунок заборгованості ТОВ "МІЛОАН" здійснено з урахуванням Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», за яким процентну ставку знижено до 2,5 %. Тому суд погоджується із вказаним розрахунком.
На спростування розрахунку заборгованості позивача відповідач свого розрахунку не навів, а посилається лише про відсутність узгодженості поточного періоду, який передбачає договірне кредитування понад 5 пільгового періоду.
Отже суд дійшов висновку, що позивач довів заборгованість відповідача в сумі 40922,20 грн. з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27975,20 грн - сума заборгованості за процентами, 847,00 грн заборгованість за комісією. за кредитним договором №102965060 від 22.11.2023р., укладеним із ТОВ "МІЛОАН" 
Згідно з п. 3.2.6. Кредитного договору, Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.
Як вбачається з Договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024р. ТОВ "МІЛОАН" відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» право вимоги до відповідача за наведеним кредитним договором.
Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги), та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 102965060 від 22.11.2023 року.
З Копія Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги 106-МЛ/Т від 26.03.2024 р. вбачається, що вимоги до відповідача, який зазначений під №1672 за кредитним договором в сумі 40922,20 грн. з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27975,20 грн - сума заборгованості за процентами, 847,00 грн заборгованість за комісією перейшли до позивача.. 
Платіжною інструкцією №407 від 26.03.2024р. підтверджується оплата 1665964,71 грн. Договору відступлення прав вимоги 106-МЛ/Т від 26.03.2024 р.. 
Позивач надав суду письмову Претензію до відповідача про погашення кредитної заборгованості вих. № 23453724/5097 від 23.01.2026 р..
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Отже, ствердження Відповідача щодо відсутності доказів передачі права вимоги до Позивача є спростованим.
Наведені судом обставини свідчать, що Позивач мав законну грошову вимогу до відповідача в сумі 40922,20 грн. з яких: 12100,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27975,20 грн - сума заборгованості за процентами, 847,00 грн заборгованість за комісією..
Будь-яких доказів на спростування вказаної вимоги відповідач суду не надав, обмежившись лише недотичним тлумаченням законодавства, що дає суду підстави дійти висновку про відсутність підстав застосування умов нікчемного правочину та задоволення вимог позивача у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
Керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн, оскільки позов повністю задоволений.
Щодо вимог про стягнення 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить із такого.
У матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет» за яким вартість однієї кредитної справи складає 8000 грн., ордер на представництво адвокатом Усенко М.І. від 20.10.2025р., Акт наданих послуг №Д/15387 від 28.01.2026р. на суму 8000 грн., детальний опис наданих послуг за яким: усна консультація 0:30 год, ознайомлення із матеріалами кредитної справи 2:00 год, погодження правової позиції 0:30 год, складання позовної заяви 3:30 год., всього витрачено часу 6:30 год.
Позивач не надав розрахункового документу про сплату АО «Апологет» суми 8000 грн.
В Постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказав, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Крім того, суд констатує, що позивачем на надано вартість години/часу, за яким здійснено розрахунок детальний опис наданих послуг та не містить відповідної ціни/послуги.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідач вказав, що витрати на адвоката є неспіввісними, тому просить відмовити у їх компенсації.
Взявши до уваги що справа є спрощеного провадження, позивач фактично не витрачав часу на участі у судових засіданнях, типовість для позивача категорії позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд дійшов висновку, що 5000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у тому числі зумовленими із підготовкою відповіді на відзив.
Інші докази подані соронами не спростовують встановлених судом обставин, а доводи відповідача не спростовують наведених висновків суду. 
Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №102965060 від 22.11.2023 в сумі 40922,20 грн., суму судового збору 2662,40 грн, 5000,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 24.04.2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: м. Львів, вул.Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 4-й поверх; ідентифікаційний код 35234236).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН