Номер провадження 2-а/289/3/26 
Справа №369/13750/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Мельника О.В., за участю секретаря судового засідання Писаренко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:
27.07.2025 року позивач, позивач через свого представника адвоката Івасин О.Р. звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вищевказаною позовною заявою.
Ухвалою судді від 25.11.2025 року справу направлено за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області.
Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 28.01.2026 року відкрито провадження у справі.
Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 7/268 від 18.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу 17000 грн.
Із даною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, оскільки вона не містить доказів вчинення ним правопорушення. Зокрема зазначив, що як в ТЦК так і підсистемі «Резерв+» наявні відомості про місце реєстрації проживання так і місця фактичного проживання і його особистий номер телефону. Відомості оновлені 03.07.2024. Однак, повістка про виклик до ТЦК була надіслана лише по місцю реєстрації проживання і як наслідок не була вручена позивачу. Про вказані обставини представник позивача повідомив уповноважену особу ТЦК під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, які не були взяті до уваги при винесенні постанови. Також зазначає, що наміру не являтись до ТЦК у позивача не було, оскільки з грудня 2024 року йому встановлена 3 група інвалідності, і він відповідно не підлягає призову на військову службу.
З урахуванням цих всіх обставин, позивач вважає винесену постанову не законною та просить її скасувати.
Відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що постанова винесена в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 7/268 від 18.06.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу 17000 грн.
Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 було надіслано засобами поштового зв`язку повістку № 3089366 за адресою зареєстрованого місця проживання з метою звірки даних.
В той же час в протоколі № 7/268 зазначено інші фактичні обставини, а саме, що повістка була надіслана за адресою місця проживання.
З долучених до відзиву матеріалів вбачається, що повістка № 3089366 про необхідність ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 «Радомишль) направлена засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .
Доказів надсилання повістки засобами поштового зв`язку за адресою місця фактичного проживання ОСОБА_1 , повідомленого ним територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, матеріали справи не містять.
З роздруківки із системи «Резерв+» вбачається, що в розділі Контактні данні містяться відомості про місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 . Зазначено номер мобільного телефону. Дата уточнення даних 03.07.2024.
Про наявність в ТЦК адреси місця фактичного проживання ОСОБА_1 свідчить і долучена до відзиву довідка.
Разом з тим, суд вважає, що дана постанова була винесена без урахування всіх вимог закону.
Згідно ст.. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність за ч. 3 настає у разі - Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчиненого в особливий період.
Так, Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» передбачено, що:
21. За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
23. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.
41. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Враховуючи вищезазначені вимоги нормативного акту, службові особи ТЦК зобов`язані направляти поштовим зв`язком виклик за адресою фактичного проживання особи вказаного нею під час уточнення своїх облікових даних, і лише за відсутності такої адреси за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. 
Що у даній справі відповідачем зроблено не було.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності згідно зі ч. 2 ст.77 КАС України, покладається на відповідача.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем до суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не був належним чином оповіщеним про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) внаслідок невиконання його службовими особами вимог п.41 Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», що виключає наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Також в матеріалах справи відсутні відомості про вручення або надсилання копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , що свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № 7/268 від 18.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Постанову № 7/268 від 18.06.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17000 грн. – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210-1 КУпАП - закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК