Справа №155/1929/25
Провадження №2/155/120/26

ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 м. Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Яремчук С.М.,
при секретарі судового засідання – Задурській К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Горохові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позовних вимог
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21750,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» кредитний договір №26214-04/2024. Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
20 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20082024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. Так, відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №20082024 від 20 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 21750,00 гривень, з яких 6000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15750,00 гривень – сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам вказаного правочину відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує. 
З огляду на наведене позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року на загальну суму 21750,00 гривень, з яких 6000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 15750,00 гривень – сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати.
Відзив на позов
Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов.
Рух справи в суді
Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали. Судове засідання призначено на 12 лютого 2026 року.
Протокольною ухвалою суду від 12 лютого 2026 року судове засідання відкладено на 11 березня 2026 року.
Позиція учасників судового розгляду
В судове засідання представник позивача не з`явилася, у своєму позові просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 10 березня 2026 року подала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки має намір погасити заборгованість у добровільному порядку. 
Суд, розглянувши клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи, постановив відхилити останнє, у зв`язку з необґрунтованістю.
Суд зазначає про відсутність у даному випадку передбачених наведеною процесуальною нормою підстав для відкладення судового засідання.
Крім цього, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 по справі №907/425/16, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 15 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №26214-04/2024, з якого вбачається, що товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000,00 гривень строком на 120 днів, процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, встановленого п.1.2 цього Договору (п. 1.1, п. 1.2, п. 1.4.1 договору) (а.с 6-9 зворот).
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору: тип кредиту – кредит; мета отримання кредиту – на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів з 15 квітня 2024 року (дата надання кредиту). Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування – 12 серпня 2024 року (дата погашення кредиту).
Згідно з п. 1.4 кредитного договору за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована.
Відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору денна процентна ставка становить 2,50% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 Договору. 
Згідно з п. 1.6 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-75хх-хххх-4800 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору за користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за договором передбачено в п. 5.3 договору.
Згідно з п. 3.2 договору сума кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором.
Відповідно до п. 3.3 договору нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
Відповідно до п. 7.6 договору підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства.
До матеріалів справи долучений графік платежів, що є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року, який підписаний ОСОБА_1 (а.с. 10-зворот).
Також відповідачем 15 квітня 2024 року підписано Заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, в якій зазначено персональні дані ОСОБА_1 (а.с. 11 - 12). 
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року, з якого вбачається, що тип кредиту – кредит, сума/ліміт кредиту 6000,00 гривень, строк кредитування 120 днів, мета отримання кредиту – на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, процентна ставка, відсотків річних – 2,50% в день, що становить 912,50% річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 18000,00 гривень, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 24000,00 гривень, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 271194,52% (а. с. 14-15).
20 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20082024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Додатковою угодою №1 від 25 вересня 2024 року було внесено зміни до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024 року (а.с. 16-20).
20 серпня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20082024 від 20 серпня 2024 року, згідно якого позивачу передано реєстр боржників, до позивача перейшло право вимоги заборгованості від боржників, позивач став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 22).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 20 серпня 2024 року, що є додатком №1 до договору факторингу№20082024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року в сумі 21750,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 15750,00 гривень заборгованість за відсотками (а.с. 24).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахувань за кредитним договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року.
ТОВ «Аванс Кредит» 20 серпня 2024 року направило на адресу відповідача ОСОБА_1 досудову вимогу в якій повідомило останню про відступлення права вимоги на користь ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з чим даній компанії були передані персональні дані ОСОБА_1 (а.с. 25).
Отже, позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» станом на 20 серпня 2024 року (перехід права вимоги від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»), відсотки відповідачу нараховані за період з 15.04.2024 року по 12.08.2024 року включно. Загальна сума заборгованості становить 21750,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень загальна сума боргу за тілом кредиту; 15750,00 гривень загальна сума боргу за відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснила один платіж у розмірі 1620,00 гривень (а.с. 26-28).
Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитної заборгованості.
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).
У постанові від 07.04.2021у справі№ 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення договорів» доведено факт укладення 15 квітня 2024 року між первісними кредиторами ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 кредитного договору №26214-04/2024 в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення договорів» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. 
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6000,00 гривень, яка нею не сплачена, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 6000,00 гривень тіла кредиту.
Окрім основного боргу позивач також просить стягнути відсотки за користування кредитом в розмірі 15750,00 гривень, що відображено у розрахунку заборгованості за договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року, які нараховані за процентною ставкою 1,80% та 2,50% в день, як передбачено договором.
Однак, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року.
Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, укладаючи 15 квітня 2024 року договір №26214-04/2024 про надання фінансового кредиту, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,80% та 2,50%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.
У зв`язку з цим суд здійснив перерахунок відсотків з врахуванням відсоткової ставки 1% в день та строком користування коштами 120 днів за період з 15 квітня 2024 року по 12 серпня 2024 року (включно) (в межах строку кредитування).
В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом становить 7200,00 гривень: 6000,00 гривень х 1% х 120 днів.
29 квітня 2024 року відповідач оплатив 1620,00 гривень за весь період користування коштами, які позивач зарахував на погашення відсотків. Відтак, розмір відсотків становить: 5580,00 гривень (7200,00-1620,00). 
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення частково у розмірі 5580,00 гривень.
Відтак, загальна сума заборгованості за договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 11580,00 гривень (6000,00 – тіло кредиту, 5580,00 – відсотки).
Отже, відповідач не виконала повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.
Будучи повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явилася, проти позову не заперечила, не надала суду контррозрахунок сум заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку. 
Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 року підлягають задоволенню частково у розмірі 11580,00 гривень, з яких 6000,00 гривень - основна сума боргу, 5580,00 гривень - заборгованість за відсотками.
Щодо судових витрат.
У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги суд задовольнив на 53,24% (11580,00х100:21750,00), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1612,11 гривень (3028,00х53,24:100).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 509, 512, 513, 514, 516, 517, 518, 526, 530, 547, 610, 625, 626, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ 35625014) суму заборгованості за кредитним договором №26214-04/2024 від 15 квітня 2024 в розмірі 11580 (одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місце знаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ 35625014) судовий збір в сумі 1612 (одна тисяча шістсот дванадцять) гривень 11 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 30, код ЄДРПОУ 35625014;
відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області          Яремчук С.М.