Справа №592/2626/26
Провадження №2/592/1385/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 березня 2026 року          м.Суми   
Ковпаківський районний суд міста Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сумської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:
16.02.2026 року позивач через свого представника – адвоката Потураєва С.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .
У обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка доводилася матір`ю позивачу. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . У зв`язку із повномасштабним вторгненням росії на територію України, позивач разом з матір`ю з травня 2022 року проживали у Федеративній республіці Німеччина за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки, відповідно до п.п. 1.5 п.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 якщо смерть фізичної особи була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України, то 12.09.2025 (в межах 6 місячного строку для подання заяви для прийняття спадщини) позивач отримала від реєстратора відділу реєстрації актів цивільного стану м. Мангейм свідоцтво про смерть матері. 13.11.2025 року позивач отримала офіційного листа від Окружного управління м. Карлсруе, департаменту оподаткування, адміністрування та цивільного захисту, із підтвердженням отримання ними документів для засвідчення документу для використання за кордоном - апостиль та легалізація. Однак компетентним органом - Окружним управлінням м.Карлсруе, свідоцтво про смерть було легалізоване (проставлений апостиль) лише 23 січня 2026 року. Через таку затримку легалізації свідоцтва про смерть, позивач вже поза межами 6 місячного строку звернулась до приватного нотаріуса СМНО Онопрієнко А.В. щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину. На що нотаріус надав письмову відповідь, що свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видане з тих підстав, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 
20.02.2026 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подано до суду відзив, де просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.
Представник Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, подано до суду відзив, в якому просили розгляд справи проводити без їх участі, а також прийняти законне та обґрунтоване рішення, не порушуючи прав і законних інтересів Сумської міської ради та інших осіб.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України.
Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.3 ст. 1221 ЦК України якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно доЗакону України "Про міжнародне приватне право".
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що визначається ст. 1261 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а з урахуванням пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року 3164 «Деякі питання в умовах воєнного стану», відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.
Згідно з ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 
Отже законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Мангейм, у Німеччині померла мати позивача – ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 16.06.2025 для подання до Управління соціального забезпечення на німецькій мові з перекладом на українську.
Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 31.08.1977 року, де батьками вказані російською мовою: мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_5 .
28.04.2001 року ситнік ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 заповіту не складала.
Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є її донька та мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка заяву про прийняття спадщини не подавала.
Позивач ОСОБА_1 звернулась поза межами 6 місячного строку до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Онопрієнко А.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.
Письмовою відповіддю приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Онопрієнко А.В. повідомила позивачу, що свідоцтво про право на спадщину за законом не може бути видане з тих підстав, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 . Також нотаріус роз`яснив, що відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
При цьому, відповідно до висновку в постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20 коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, а до складу спадщини входять права на нерухоме майно, розміщене на території України, у такому разі для прийняття спадщини спадкоємець має звернутися з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцезнаходженням нерухомого майна в Україні.
За приписами ст. 98 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси приймають документи, складені відповідно до вимог іноземного права, а також вчиняють посвідчувальні написи за формою, передбаченою іноземним законодавством, якщо це не суперечить законодавству України.
Відповідно до відповідно до п.п. 1.1-1.4 п.1 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян нотаріус витребовує від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.
Відповідно до п.п.1.5 п.1 Глави 10 Порядку якщо смерть фізичної особи була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України.
Відповідно до ЗУ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» від 10 січня 2002 року №2933-111 Україна приєдналась до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (995 082), 1961 року.
Відповідно до ст.ст. 2, 3 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
Федеративна республіка Німеччина також є учасником Конвенції, що підтверджується як відомостями на сайті Гаазької конвенції з міжнародного приватного права https://www.hcch.net/en/instruments/conventions/status-table/print/? сіб=41 так і самим фактом проставлення апостилю на свідоцтві про смерть.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18 достатньою правовою підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини є така обставина, як необхідність отримання свідоцтва про смерть спадкодавиці з апостилем, оскільки її смерть настала за кордоном. Також Верховний Суд вказав на незначний проміжок пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (менше двох місяців).
Отже, ОСОБА_1 вчинила в межах 6-місячного строку необхідні дії з подання документів для легалізації свідоцтва про смерть матері ОСОБА_3 , але з об`єктивних причин, які не залежали від її волі, у термін до закінчення 6 місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, не змогла отримати легалізований у країні перебування документ - свідоцтво про смерть своєї матері ОСОБА_3 , оскільки апостиль був проставлений лише 23.01.2026 року.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що пропущений строк є незначним, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в три місці.
Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.
Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити.
У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 200, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_3 , Сумська міська рада, м.Суми, пл.Незалежності, 2, код ЄДРПОУ 23823253.

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2026.

Суддя Галина КОРОЛЬОВА