Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/743/26
Номер провадження2/711/1154/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
08 січня 2026 року ТОВ «ФК Кеш ТУ Гоу», в інтересах якого діє адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором в розмірі 11400 грн та судові витрати (вхідний №3631, а.с.1-10).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 29 грудня 2019 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 102024 (далі - Кредитний договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, що був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. 
Згідно умов Кредитного договору, ТОВ «Займер» надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2500,00 грн, дата надання кредиту: 29.12.2019, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH, відсоткова ставка 2 % (процентів) на добу.
На підтвердження видачі ТОВ «Займер» кредитних коштів, позивач долучив до позову інформаційну довідку, відповідно до якої 29.12.2019 на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2500,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що, у свою чергу, на переконання позивача, є доказом видачі кредитних коштів. 
Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором, станом на 24.11.2025, загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 11400 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 2500 грн, прострочена заборгованість за процентами – 8900 грн.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором до відповідача, то ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» як позивач обгрунтовує це тим, що 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 11400 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 2500 грн, прострочена заборгованість за процентами – 8900 грн.
Саме вказану суму заборгованості за Кредитним договором позивач просить суд стягнути з відповідача. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 10 березня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.49-50).
Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. в судове засідання 10.03.2026 не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і адвоката Пархомчука С.В. як його представника, що були отримані цими учасниками справи 17.02.2026 (а.с.53 зворот, 54 зворот). Водночас представник позивача адвокат Пархомчук С.В., у п.4 прохальної частини позовної заяви, зазначив, що розгляд справи слід проводити без участі представника позивача, а в разі неявки відповідача – не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.10).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 10 березня 2026 року о 11 год 00 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 10 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлено, що 29 грудня 2019 року між ТОВ «Займер» та відповідачем ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №102024 (далі – Кредитний договір), який підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL2167 (а.с.22-25).
Згідно п.1.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.01.2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно п.1.3 Кредитного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом.
Згідно п.2.1 Кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п.2.2 Кредитного договору, сума кредиту, комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, проценти за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок товариства у строк, встановлений договором.
Згідно п.2.3 Кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту за першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.6.1 Кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
У п.7 Кредитного договору вказані реквізити та підписи сторін, зокрема у відомостях про клієнта ОСОБА_1 , останнім зазначений рахунок як позичальника, яким є № НОМЕР_1 .
Крім того, 29 грудня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL2167 Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №102024, яким є Графік розрахунків та загальна вартість кредиту, відповідно до якого: строк, на який надано кредит: 30 днів; сума кредиту: 2500 грн; фіксована процентна ставка: 2 %/день; сума нарахованих відсотків: 1500 грн; до оплати: 4000 грн (а.с.25-26).
Із дослідженої в судовому засіданні довідки про ідентифікацію, що складена ТОВ «Займер», суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 як клієнт був ідентифікований означеним товариством. Акцепт договору позичальником (підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/, одноразовий ідентифікатор: KL2167, дата відправки ідентифікатору позичальнику: 29.12.2019; номер телефона, на який було відправлено ідентифікатор: 380632728688 (а.с.16). 
Згідно інформаційної довідки №5562/05, складеної ТОВ «Платежі онлайн» 17 грудня 2025 року, ТОВ «Платежі онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: ТОВ «Клай Інвест». Тип транзакції: видача. Дані транзакції: номер транзакції 27765-46410-35237; номер замовлення A162657B92771CLY102024T571289; сума 2500.00 гривень; дата та час проведення 2019-12-29 23:24:05; номер платіжної картки: НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки MONOBANK; опис: видача кредиту №102024 (а.с.42).
Також суд встановив, що 28 жовтня 2021 року між ТОВ «Займер» («Клієнт») та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» («Фактор») укладено договір факторингу №01-28/10/2021 (далі – Договір факторингу).
Відповідно до п.1.1 Договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).
Згідно п.1.2 Договору факторингу, в наслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до п.6.2.3 Договору факторингу, права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. В разі невиконання виконання фактором вимог п.7.2 договору, договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання фактором зобов`язання щодо сплати другої частини ціни продажу, договір вважається неукладеним, а клієнт повертає фактору першу частину ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2 договору (а.с.27-34).
Факт оплати ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» грошових коштів ТОВ «Займер» з метою належного виконання умов Договору факторингу судом встановлено на підставі платіжних доручень №1653 від 02.11.2021, №1672 від 23.11.2021та №432 від 02.11.2021, згідно яких ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» сплатило ТОВ «Займер» грошові кошти сукупно в розмірі 1 444 834,08 грн (а.с.39-41). 
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01/28/10/2021 від 28.10.2021 року, ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , за договором №102024 від 29 грудня 2019 року у загальній сумі 11 400 гривень 00 копійок, з яких: 2500 гривень 00 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту, та 8900 гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками (а.с.15).
Як встановлено судом із виписки з особового рахунку за кредитним договором №102024 від 29 грудня 2019 року, складеної ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», станом на 24.11.2025, ОСОБА_1 має заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 11 400 гривень 00 копійок, з яких: 2500 гривень 00 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту, та 8900 гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками. Дана заборгованість не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» не здійснювало (а.с.14).
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі – Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: KL2167.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Займер» грошових коштів в сумі 2500 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи, що досліджені безпосередньо судом у засіданні, підтверджується той факт, що сума кредиту, що була обумовлена між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.1 Кредитного договору, була отримана відповідачем саме 29.12.2019 шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Монобанку (АТ «Універсал Банк»). 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю ТОВ «Займер», так і його правонаступнику ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 2500 грн в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню.
Разом з тим, щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 8900 грн, суд зазначає про таке.
Із безпосередньо дослідженої в судовому засіданні виписки з особового рахунку за кредитним договором №102024 від 29 грудня 2019 року, складеної ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу», розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем по сплаті відсотків за користування, отриманими у кредит, коштами становить 8900 грн. Ця заборгованість ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» була нарахована позичальнику ОСОБА_1 за період з 29.12.2019 до 24.11.2025 (а.с.14).
Водночас суд встановив, що саме означена вище сума заборгованості по сплаті відповідачем відсотків за Кредитним договором, без будь яких змін та корегувань, перейшла від первісного до нового кредитодавця, тобто від ТОВ «Займер» до ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» на підставі Договору факторингу. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за процентами в сумі 8900 грн є незмінним, починаючи щонайменше із 28.10.2021, тобто з дня укладення між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» Договору факторингу. 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18), сформувала правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Відповідно до пункту 1.2 у взаємозв`язку із умовами п.2.1 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів, а проценти за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Кредитного договору.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором, в частині сплати відсотків за користування кредитом протягом усього строку кредиту, не виконав, то розмір заборгованості за відсотками складає 1500 грн (2500 грн (сума кредиту) х 2 % (процентна ставка згідно п. 1.3 Кредитного договору) х 30 днів (строк кредиту).
Отже, за умов Кредитного договору, що були погоджені сторонами, позивач як правонаступник первісного кредитодавця ТОВ «Займер» має право на стягнення з відповідача відсотків лише у межах строку кредиту в розмірі фіксованої процентної ставки, що узгоджується з положеннями п.1.2 та 1.3 Кредитного Договору.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем відомості щодо розміру заборгованості за відсотками у розмірі 8900 грн не відповідають умовам Кредитного договору і розраховані всупереч означеним вище висновкам Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, а відтак розмір заборгованості за несплаченими відповідачем відсотками перед первісним кредитодавцем за Кредитним договором становить 1500 грн.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів своєчасного та в повному обсязі виконання умов Кредитного договору в строки, передбачені цим правочином. 
Таким чином, ураховуючи викладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору, з останнього на користь позивача як правонаступника первісного кредитодавця за Кредитним договором слід стягнути заборгованість за несплаченими відсотками за Кредитним договором в розмірі 1500 грн.
Що стосується прохання позивача, що викладене у заяві про розподіл судових витрат від 05.03.2025 (вхідний №9638, а.с.60-62), про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10500 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/743/26, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с.17-20); 2) додаткової угоди №2 від 29.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023; 3) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10 від 18.07.2019 (а.с.44); 4) довіреності від 29.12.2025 (а.с.11); 5) акту отримання правової допомоги від 19.02.2026 (а.с.64); 6) рахунку №19.02.2026-50 від 19.02.2026 (а.с.67); 7) платіжної інструкції №310783 від 19.02.2026 (а.с.65).
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Пархомчуком С.В. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 11400 грн, які судом задоволені частково в розмірі 4000 грн, що складає 35,09% від ціни позову (4000 грн / 11400 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана позивачу, в розмірі 35,09%, що відповідає розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у грошовому виразі складає 3 684,45 грн (10500 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт) х 0,3509 (розмір задоволених позовних вимог)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 3 684,45 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались професійним адвокатом. 
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.3 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2662,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №310404 від 08.01.2026 (а.с.38). 
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 4000 грн (2500 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 1500 грн – заборгованість за відсотками), що складає 35,09% від ціни позову (4000 грн / 11400 грн), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 934,24 грн, тобто 35,09% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2662,40 х 0,3509).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 4000 грн, з яких: 2500 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 1500 грн – заборгованість за відсотками. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 934,24 грн - судового збору, та 3 684,45 грн – витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 527, 530, 610, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №102024 від 29 грудня 2019 року в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, з яких: 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3684 (три тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 45 (сорок п`ять) копійок та на сплату судового збору в розмірі 934 (дев`ятсот тридцять чотири) гривні 24 (двадцять чотири) копійки, а всього 4 618 (чотири тисячі шістсот вісімнадцять) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 10 березня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу», код ЄДРПУО: 42228158, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко