ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4373/25	

Господарський суд Одеської області 
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін: 
Від позивача: Кравченко С.К. в порядку самопредставництва; 
Від відповідача: Іноземцев О.В. на підставі довіреності; 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» про стягнення 4 402 046,27 грн, – 

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Служба місцевих автомобільних доріг» (далі по тексту – Підприємство) звернулося до господарського суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» (далі по тексту – ТОВ «Ростдорстрой») про стягнення суми завищення вартості робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок у розмірі 4 402 046,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами №6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021.
Ухвалою суду від 10.11.2025 дана справа була призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Водночас судом було запропоновано позивачу надати письмове обґрунтоване клопотання про залучення до участі у дану справу третьої особи (Державної аудиторської служби України). 
12.11.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення Державної аудиторської служби України до участі у дану справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Позивач стверджує, що рішення по справі безпосередньо впливає на права та обов`язки Державної аудиторської служби України як особи, якою виявлено викладені у позові обставини під час проведення аудиту діяльності позивача.
08.12.2025 до суду від ТОВ «Ростдорстрой» надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач повністю заперечує проти задоволення заявленого позову. Відповідач звертає увагу, що роботи за договорами підряду були виконані ТОВ «Ростдорстрой» у повному обсязі, що підтверджується відповідними актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість робіт, підписаними обома сторонами. ТОВ «Ростдорстрой» вказує на відсутність у позовній заяві та аудиторському висновку жодних даних про направлення позивачем на адресу відповідача зауважень про наявність будь-яких відступів від умов договорів, у т.ч. щодо вартості та обсягу виконаних робіт. Водночас відповідачем було наголошено, що виконання робіт здійснювалося на підставі розроблених проєктувальними організаціями та затверджених позивачем робочих проектів, до яких ТОВ «Ростдорстрой» ніякого відношення не мав, але в обов`язковому порядку їх враховував при укладанні договорів та формуванні договірної ціни для договорів підряду та безпосередньо при виконанні робіт на об`єктах. При цьому відповідач вказує, що нібито виявлені Державною аудиторською службою України порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії фіксує порушення фінансової дисципліни учасника, фінансово-господарська діяльність якого перевірялася. 
У підготовчому засіданні 08.12.2025 судом було постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні заявленого позивачем клопотання про залучення до участі у дану справу третьої особи. Відмовляючи позивачу у задоволенні вказаного клопотання судом було враховано, що даний спір пред`явлений позивачем з підстав неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, стороною за якими третя особа не виступає, а, отже, підстави для залучення Державної аудиторської служби України до участі у справу відсутні.
12.01.2026 до суду від Підприємства надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує про недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного висновку, а також на відсутність доказів, які б підтверджували наявність підстав для включення заготівельно-складських витрат до складу вартості матеріальних ресурсів при виконанні умов договорів підряду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.
27.08.2019 між Підприємством (Замовник) та ТОВ «Ростдорстрой» (Підрядник) було укладено договір підряду №6П/19, відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає Підряднику та зобов`язується прийняти і оплатити якісне надання послуг по поточному середньому ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С162405 Білолісся - Приморське - Російка, на ділянці км 4+400 - км 15+500 (45233142-6 Ремонт доріг), за рахунок коштів державного та/або місцевого та/або інших бюджетів, а Підрядник зобов`язується на свій власний ризик, в межах ціни договору, надати послуги, доручені йому Замовником. 
Склад і об`єми послуг, які доручаються Підряднику до виконання, визначені проектно-кошторисною документацією (п. 1.3 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019).
Згідно з п. 3.1 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019 ціна договору становить 114 380 000,00 грн, в тому числі ПДВ 19 063 333,33 грн.
Відповідно до п. п. 3.2-3.4 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019 порядок визначення вартості договірної ціни проводиться згідно положень СОУ 42.1-37641918-085:2018 та окремими положеннями ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами), і може змінюватись у випадках, передбачених п.п. 6.3.2.2 і 6.3.2.3 вищевказаного ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (зі змінами). Відповідно до п.6.14, п.6.15, п.6.16 СОУ 42.1-37641918-085:2018 при складанні договірної ціни та взаєморозрахунках визначаються показники загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку, які можуть уточнюватися в межах усереднених показників та коефіцієнтів таблиці додатку Е СОУ 42.1-37641918-085:2018. Визначення вартості на стадії обґрунтування договірної ціни та проведення взаєморозрахунків, ведеться по програмному комплексу «Будівельні технології - Кошторис», або в інших програмних комплексах, рекомендованих Мінрегіоном, в яких враховані останні зміни в галузевих стандартах з ціноутворення та які сумісні з програмним комплексом «Будівельні технології-кошторис» і не призводять до спотворення вхідних даних при їх введенні в програмний комплекс «Будівельні технології- кошторис». 
Розрахунки проводяться Замовником шляхом поетапної оплати за надані послуги, при надходженні коштів з державного та/або місцевого та/або інших джерел фінансування. Підставою для здійснення розрахунків є підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ - 2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (форма № КБ - 3), які складаються Підрядником і подаються для підписання Замовнику до 01 числа місяця, наступного за звітним. Після здійснення приймання наданих послуг Замовник проводить оплату за фактично надані послуги ( п. п. 4.1-4.2 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019).
Відповідно до п. 4.6 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019 Замовник за участю Підрядника має право відкоригувати вартість наданих послуг, що підлягають оплаті, у випадках: виявлення будь-яких помилок, упущень, які стосуються раніше підписаних документів. 
Згідно з п. 20.5 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019 в складі вартості матеріальних ресурсів враховуються витрати на заготівельно-складські роботи за відсотковим показником 2%, а також витрати на вироби з металоконструкцій - за відсотковим показником 0,75 %. 
Розрахунок договірної ціни, календарний план виконання ремонту, план фінансування робіт, акт приймання-передачі будівельного майданчика від 27.08.2019 є невід`ємними частинами договору підряду №6П/19 від 27.08.2019, які також наявні в матеріалах справи. 
На підставі додаткових угод №1 від 24.10.2019, №2 від 24.12.2019, №3 від 26.02.2020, №4 від 09.11.2020 сторонами було неодноразово внесено зміни до договору підряду №6П/19 від 27.08.2019. 
Господарським судом також було встановлено, що на підставі договорів підряду №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021 Замовник доручив Підряднику та зобов`язався прийняти і оплатити якісне надання послуг по поточному середньому ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення С162405 Білолісся - Приморське - Російка, на інших ділянках дороги; по капітальному ремонту мосту на автомобільній дорозі загального користування місцевого значення С161927/Р-33/-Новокрасне; по наданню послуги: 45230000-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Поточний дрібний ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеського району); по капітальному ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення 0162442 Татарбунари-Кам`янське-/Т-16-08/, км 0+000 - км 10+000, Одеська область.
При цьому можливість включення витрат на заготівельно-складські роботи до складу вартості матеріальних ресурсів передбачена умовами інших укладених між сторонами договорів (п. 20.5 договору №18П/20 від 13.10.2020; п. 24.5 договору №22К/20 від 06.11.2020; п. 23.5 договору №25К/21 від 02.08.2021; п. 3.7 договору №5ПДР/21 від 04.10.2021). 
Робочі проєкти на капітальний ремонт об`єктів, які стали предметами договорів підряду № 6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021, були розроблені ПП «Терра інжиніринг» на замовлення Підприємства, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, на замовлення Підприємства ПП «Терра інжиніринг» було розроблено звіти науково технічного супроводу проєктування капітального ремонту автомобільних доріг, ремонт яких став предметом укладених між позивачем та відповідачем договорів підряду.
Суд зазначає, що обставина виконання Підприємством та ТОВ «Ростдорстрой» зобов`язань за договорами № 6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021 підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних робіт та витрат, підсумковими відомостями ресурсів, а також платіжними доручення про оплату Підприємством вартості виконаних відповідачем робіт.
06.06.2025 Державною аудиторською службою України за результатами державного фінансового аудиту діяльності Підприємства за 2018-2023 роки було складено аудиторський звіт №001700-22/27.
Зі змісту аудиторського звіту №001700-22/27 від 06.06.2025 можна встановити, що під час фінансового аудиту Державною аудиторською службою України було встановлено, що при виконанні умов договорів, укладених між Підприємством та підрядними організаціями, як у договірній ціні, так і в підсумкових відомостях ресурсів та актах приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за 2021-2023 роки, при використанні сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих різних типів і марок та сумішей бетонних готових включались заготівельно-складські витрати. В пунктах 5.5.2 «Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва», затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293, у «Настанові з визначення вартості будівництва» Кошторисних норм України, затвердженій наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01.11.2021 № 281, перелічено конкретно будівельні матеріали, які зберігаються на складах. Тобто матеріали, які не зберігаються на складах, зокрема, гарячі асфальтобетонні суміш, готові розчини та бетони, в даний перелік не включено. Проте деякими Підрядними організаціями на стадії складання та погодження договірних цін враховуються кошти на покриття заготівельно-складських витрат, що визначаються за максимальним відсотковим показником 2 % від суми відпускної ціни та ціни транспортування матеріальних ресурсів, необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт на об`єкті будівництва, в тому числі і тих матеріальних ресурсів, що не зберігаються на складах, а саме готових сумішей розчину, бетону та асфальтобетонної гарячої суміші.
Державна аудиторська служба України в аудиторському звіту №001700-22/27 від 06.06.2025 дійшла висновку, що керуючись пунктом 6.3.1.2 Настанови щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва (ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013) та п. 5.10 «Настанові з визначення вартості будівництва» кошторисних норм України, за відсутності документального обґрунтування застосування відсоткового показника заготівельно-складських витрат за його максимальною величиною 2%, враховані у договірній ціні та в актах за формою №КБ-2в зазначені кошти на заготівельно-складські витрати сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих [асфальтобетон щільний] (дорожні) (аеродромні) різних типів і марок та сумішей бетонних готових, призвели до необґрунтованого завищення вартості виконаних робіт, в тому числі, ТОВ «Ростдорстрой» на суму 4 402 046,27 грн з ПДВ. Так, ТОВ «Ростдорстрой» завищено вартість робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок: за договором № 6П/19 від 27.08.2019 на суму 1 046 107,67 грн з ПДВ; за договором №18П/20 від 13.10.2020 на суму 1 640 409,50 грн з ПДВ; за договором № 22К/20 від 06.11.2020 на суму 103 23 8,29 грн з ПДВ; за договором №25К/21 від 02.08.2021 на суму 1 186 096,39 грн з ПДВ; за договором №5ПДР/21 від 04.10.2021 на суму 426 194,42 грн з ПДВ.
У розділі IV (пропозиції та рекомендації) аудиторського звіту №001700-22/27 від 06.06.2025 Державною аудиторською службою України рекомендовано Підприємству забезпечити усунення встановлених під час аудиту випадків завищення Підрядниками вартості робіт, зокрема, через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок та суміші бетонні готові.
Листом від 06.06.2025 Державною аудиторською службою України було направлено на адресу Підприємства аудиторський звіт №001700-22/27 від 06.06.2025, а також повідомлено позивача про необхідність повідомлення про стан та результати розгляду пропозицій та рекомендацій, що містяться у звіті.
25.09.2025 Підприємство звернулося до ТОВ «Ростдорстрой» з вимогою №1145-25, відповідно до якої позивач, посилаючись на результати проведення фінансового аудиту та аудиторський звіт №001700-22/27 від 06.06.2025, просив повернути сплачені за договорами №6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021 грошові кошти у загальному розмірі 4 402 046,27 грн.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1955 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Предметом заявленого Підприємством позову є вимоги до ТОВ «Ростдорстрой» про стягнення суми завищення вартості робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок у розмірі 4 402 046,27 грн. Зазначений позов поданий з посиланням на аудиторський звіт №001700-22/27 від 06.06.2025, складений Державною аудиторською службою України.
Натомість ТОВ «Ростдорстрой» наполягає на відсутності підстав для стягнення на користь позивача будь-яких коштів у зв`язку з підписанням актів виконаних робіт без зауважень та оплатою виконаних робіт. При цьому, за переконанням відповідача, аудиторський звіт не впливає на умови укладених між сторонами договорів і не може їх змінювати.
В силу приписів ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
Приписами ст. 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.
Відповідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що між сторонами по справі було укладено договори підряду №6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021.
На виконання прийнятих на себе за умовами вказаного договору зобов`язань ТОВ «Ростдорстрой» було виконано підрядні роботи за договорами підряду, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт, довідками про вартість виконаних робіт та витрат, підсумковими відомостями ресурсів. Суд зазначає, що обставина оплати робіт за договорами була визнана сторонами в процесі вирішення даного спору, а також підтверджується платіжними доручення про оплату Підприємством вартості виконаних відповідачем робіт.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
Відповідно до ч. 4 ст. 853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.
Господарський суд зауважує, що статтею 853 ЦК України врегульовані питання наслідків виявлення недоліків, які поділяються на явні та приховані. Так, відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник втрачає право заявляти про явні недоліки роботи після її прийняття, тобто ті, які могли бути встановлені при звичайному способі прийняття робіт. Натомість, за приписами ч. 3 ст. 853 ЦК України замовник має право заявити про приховані недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі прийняття робіт, після їх прийняття негайно після їх виявлення.
Верховним Судом у постанові від 20.06.2024 у справі № 922/3166/23 вказано, що значення огляду у прийнятті робіт полягає в тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаних робіт до підписання акта здачі-приймання. У акті сторона, яка приймає роботи, має вказати всі претензії до виконаних робіт, якщо у замовника є такі претензії. При цьому сторони складають перелік претензій, що додається до акта здачі-приймання і визначає строки їх усунення. Якщо при здачі-прийманні об`єкта виявляться суттєві недоліки, які виникли з вини підрядника, замовник не повинен приймати об`єкт до їх усунення і має право затримати оплату за виконані роботи. 
Частиною 1 ст. 858 ЦК України встановлено якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Враховуючи встановлену ч. 2 ст. 853 ЦК України відсутність у Замовника права посилатись на явні недоліки, які могли бути виявлені при звичайному способі прийняття, господарський суд доходить висновку про необхідність встановлення у виконаних відповідачем підрядних роботах прихованих недоліків, лише наявність яких дає Замовнику право вимагати пропорційного зменшення ціни роботи.
Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у виконаних ТОВ «Ростдорстрой» роботах прихованих недоліків, які не могли бути встановлені при звичайному способі їх прийняття. 
Єдиним доказом, наданим на підтвердження завищення ТОВ «Ростдорстрой» вартості підрядних робіт за договорами підряду №6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021, є аудиторський звіт №001700-22/27 від 06.06.2025.
Зі змісту вказаного акту можна встановити, що завищення вартості виконаних робіт на суму 4 402 046,27 грн виникло в результаті включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок до складу вартості матеріальних ресурсів при виконанні умов договорів підряду.
Господарський суд зазначає, що наведені в аудиторському звіті недоліки не можна віднести до прихованих, оскільки висновок про відсутність підстав для включення витрат на заготівельно-складські роботи до складу вартості матеріальних ресурсів зроблений в результаті аналізу нормативних документів, які визначають порядок визначення прямих витрат у будівництві. 
Перевірка фактичного обсягу виконаних робіт та їх вартість, які включені до акта, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, під час підписання актів. Таким чином, Підприємство було зобов`язано перевірити підстави включення відповідачем тих або інших витрат під час визначення вартості підрядних робіт до моменту підписання актів приймання виконаних будівельних робіт.
Крім того, суд звертає увагу позивача, що у будь-якому випадку можливість включення до складу вартості матеріальних ресурсів витрат на заготівельно-складські роботи передбачена п. 20.5 договору підряду №6П/19 від 27.08.2019, а також положеннями п. 20.5 договору №18П/20 від 13.10.2020, п. 24.5 договору №22К/20 від 06.11.2020, п. 23.5 договору №25К/21 від 02.08.2021, п. 3.7 договору №5ПДР/21 від 04.10.2021. Таким чином, включення відповідних витрат до складу вартості матеріальних ресурсів повністю відповідає положеннями укладених між сторонами договорів, які у судовому порядку недійсними не визнавалися. 
Господарський суд зазначає, що юридична рівність учасників цивільно-правових відносин проявляється в тому, що сторони визнаються самостійними, незалежними одна від одної особи, а, отже, кожна особа має власний комплекс прав та обов`язків. При цьому не допускається надання певній особі переваг у випадку не вжиття такою особою своєчасних та розумних заходів з метою недопущення порушення власних прав. Таким чином, на Підприємство як Замовника підрядник робіт згідно договорів підряду покладається відповідальність за неналежне виконання покладених на нього обов`язків щодо прийняття робіт з урахуванням фактичних обсягів робіт та їх вартості, зазначеної ТОВ «Ростдорстрой» у актах приймання виконаних робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (зі змінами) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
В силу пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.
Вказані положення кореспондуються з п. п. 7, 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».
У ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» закріплено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.12.2025 у справі №915/222/24 конкретизував раніше зроблені висновки, вказавши, що акт ревізії Управління Держаудитслужби (яке є уповноваженим органом державного фінансового контролю), якщо він (акт) складений і оформлений із дотриманням законодавчо встановлених вимог, може бути належним доказом у розумінні статті 76 ГПК України. Такий акт ревізії має оцінюватися судом на загальних підставах, визначених статтею 86 ГПК України, разом з іншими доказами у справі. Акт ревізії є носієм доказової інформації, але не має заздалегідь встановленої сили і не звільняє сторону від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається (частина перша статті 74 ГПК України).
Враховуючи викладене вище господарський суд доходить висновку, що складений Державною аудиторською службою України аудиторський звіт №001700-22/27 від 06.06.2025 не має для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 86 ГПК України. При цьому суд зазначає, що аудиторський звіт не може створювати, змінювати чи припиняти правовідносини сторін за договором, а, отже, лише обставина встановлення порушення тих або інших умов законодавства сама по собі не є достатньою та безумовною для ухвалення судом рішення про стягнення з ТОВ «Ростдорстрой» будь-яких коштів на користь Підприємства.
Враховуючи прийняття та оплату позивачем виконаних ТОВ «Ростдорстрой» підрядних робіт без зауважень та заперечень щодо їх кількості, якості та вартості, приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження наявності відступів або інших явних недоліків у роботах під час їх прийняття, недоведеність позивачем факту виявлення у виконаних відповідачем роботах прихованих недоліків, як і відсутність доказів виконання робіт з відступом від умов договорів, господарський суд доходить висновку про недоведеність Підприємством обставини виконання відповідачем робіт з порушенням умов договорів підряду №6П/19 від 27.08.2019, №18П/20 від 13.10.2020, №22К/20 від 06.11.2020, №25К/21 від 02.08.2021, №5ПДР/21 від 04.10.2021. 
Наведене дозволяє господарському суду дійти висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених Підприємством до ТОВ «Ростдорстрой» позовних вимог про стягнення завищеної вартості виконаних робіт у розмірі 4 402 046,27 грн. 
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо правомірності та законності відмови у задоволенні позовних вимог державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ростдорстрой» про стягнення суми завищення вартості робіт через необґрунтоване включення заготівельно-складських витрат на суміші асфальтобетонні різних типів і марок у розмірі 4 402 046,27 грн до складу вартості матеріальних ресурсів при виконанні умов договорів підряду.
Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні заявленого позову відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 – 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 
1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 19 лютого 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна