ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 р.	Справа № 520/30667/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 (суддя: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 17.12.2025) по справі № 520/30667/25
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 
до  Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту – позивач) звернулось до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків, ЄДРПОУ – 34952440) від 29.10.2025 у ВП № 79435858 про стягнення зі ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 , ЄДРПОУ – НОМЕР_2 ) виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн..
В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі 520/28477/24 виконане ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військовою частиною НОМЕР_1 ) до винесення 29.10.2025 постанови про відкриття виконавчого провадження: 28.03.2025 виконано рішення суду в редакції від 04.02.2025 - перераховано та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 01.03.2023. 16.05.2025 виконано рішення суду в редакції від 26.02.2025 (з урахуванням ухвали про виправлення описки в рішенні) - перераховано та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.03.2023 по 06.04.2023. Перерахунок та доплата грошового забезпечення ОСОБА_1 була здійснена по день його фактичного перебування у списках особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) - 06.04.2023.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/30667/25 відмовлено у задоволенні позову ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/4, м. Харків, 61024, код ЄДРПОУ 34952440) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/30667/25 та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 520/28477/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 20.05.2023.
Зазначене рішення суду було виконане ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військовою частиною НОМЕР_1 ) 28.03.2025 та 16.05.2025 за період з 29.01.2020 по 06.04.2023, тобто на 96 відсотків, до винесення 29.10.2025 постанови про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, сума коштів, яка підлягала стягненню, на 96 відсотків не була стягнута з боржника безпосередньо державним виконавцем у виконавчому провадженні, кошти не були зараховані на рахунок органу державної виконавчої служби та в подальшому перераховані ним у встановленому порядку на визначений стягувачем рахунок, як це передбачено частинами 1 та 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби та перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача.
Відтак, у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а, отже, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII та підлягає скасуванню.
Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі №520/30667/25.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №520/28477/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати в належному розмірі грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 в період з 29.01.2020 по 03.01.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 01.03.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 по справі №520/28477/24 заяву представника позивача про виправлення описки в рішенні - задоволено частково.
Виправлено описку, допущену в тексті судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №520/28477/24, зазначивши вірний період нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 : "з 29.01.2020 по 20.05.2023".
Вказану ухвалу вважати невід`ємною частиною рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №520/28477/24.
В задоволенні решти заяви - відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 по справі №520/28477/24у задоволенні заяви відповідача про виправлення описки у судовому рішенні відмовлено.
29.10.2025 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лапіковою Дар`єю Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79435858.
29.10.2025 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лапіковою Дар`єю Володимирівною винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП№79435858 у розмірі 303,00 грн..
29.10.2025 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лапіковою Дар`єю Володимирівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн..
У позовній заяві позивач зазначає, що рішення суду було виконано ним до відкриття виконавчого провадження, а саме виплачено грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 01.03.2023, що підтверджується довідкою-розрахунком та платіжною інструкцією № 304 від 27.03.2025, а також за період з 02.03.2023 по 06.04.2023, що підтверджується довідкою-розрахунком та платіжною інструкцією № 533 від 15.05.2025.
Відповідно до витягу з наказу від 06.04.2023 №94, виключено зі списків особового складу і фінансового забезпечення підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_5 майора ОСОБА_1 з 06.04.2023.
Позивач, вважаючи постанову державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лапікової Д.В. про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн. протиправною, звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття виконавчого провадження №79435858 рішення суду у справі №520/28477/24 в повному обсязі виконано не було, що свідчить про наявність правових підстав для відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем відповідних виконавчих дій.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано положеннями Закону №1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частин 1, 3 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Вичерпний перелік виконавчих документів за якими виконавчий збір не стягується, визначено у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ.
Судовим розглядом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі №520/28477/24, з урахуванням ухвали від 26.02.2025 про виправлення описки, підлягало виконанню за період з 29.01.2020 по 20.05.2023.
Разом з тим, позивачем фактично здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 лише по 06.04.2023, що підтверджується наданими довідками-розрахунками, платіжними інструкціями та наказом про виключення зі списків особового складу. Доказів виконання рішення суду в частині перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 07.04.2023 по 20.05.2023 матеріали справи не містять.
Посилання позивача на те, що перерахунок та виплата здійснювались по день фактичного перебування ОСОБА_1 у списках особового складу, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи не узгоджуються з резолютивною частиною судового рішення у справі №520/28477/24, яка є обов`язковою до виконання та не була змінена чи скасована у встановленому законом порядку.
Крім того, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 у справі №520/28477/24 відмовлено у виправленні описки за заявою відповідача, при цьому суд прямо зазначив, що заявник фактично порушує питання зміни резолютивної частини судового рішення, що є неприпустимим у межах процедури виправлення описки.
Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження №79435858 рішення суду у справі №520/28477/24 в повному обсязі виконано не було, що свідчить про наявність правових підстав для відкриття виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем відповідних виконавчих дій.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на обставину добровільного виконання ним рішення, оскільки з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження починається відлік примусового виконання рішення, можливість виконати боржником його у добровільному порядку втрачена.
За своєю правовою природою постанова про стягнення виконавчого збору є рішенням державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII).
Підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про примусове виконання рішення немайнового характеру є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення.
У випадку виконання боржником вимоги державного виконавця виконати рішення немайнового характеру протягом 10 робочих днів чи у більш пізній термін, стягнення виконавчого збору є правомірним.
Отже, у межах спірних правовідносин відсутні визначені законом умови та підстави не стягувати виконавчий збір.
Колегія суддів звертає увагу, що, аналізуючи частину п`яту та шосту статті 26, частини першу-четверту статті 27 Закону №1404-VІІІ, в редакції Закону № 2475-VIII, Верховний Суд (постанова від 28.04.2020 в справі № 480/3452/19) зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Верховний Суд у справі № 480/3452/19 зауважив, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Також, колегія суддів надає критичну оцінку доводам скаржника про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, оскільки у Законі № 1404-VIII початок примусового виконання рішення визначається статтею 26, відповідно до частини першої якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Таким чином, часткове виконання ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення у справі №520/28477/24 до винесення 29.10.2025 постанови про відкриття виконавчого провадження, не змінює визначених законом умов та підстав для стягнення виконавчого збору.
За такого правового регулювання та обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лапікова Д.В., при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн., діяла на підставі та в межах своїх повноважень, тому вимога позивача про визнання протиправною та скасування останньої є безпідставною, отже, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 по справі № 520/30667/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова