ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/17005/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо зменшення із 02.01.2024 при перерахунку розміру йому пенсії за віком коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 1,44490 до 1,23981;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за віком починаючи із 02.01.2024, виходячи із заробітної плати за період з 01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,44490;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення індексації пенсії йому спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2021, 2022, 2023, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 на 1.115;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії йому за період з 01.03.2025 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2021, 2022, 2023, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 на 1.115.
Заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Пенсійний фонд, Управління) позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 ухваленого у справі № 240/2325/24, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перерахувати та виплатити йому з 02.01.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022 та 2023 роки відповідно до ч.1-2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, відповідач листом від 29.05.2025 №0600-0305-8/48739 на запит представника позивача повідомив про порядок виконання рішення суду та надіслано відповідні рішення. Однак за результатом аналізу з`ясовано, що Пенсійний орган всупереч практиці Верховного Суду та положенням чинного законодавства зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія із 1,44490 до 1,23981, дорахувавши для обчислення пенсійної виплати заробітну плату, отриману ним після призначення пенсії за період з серпня 2012 року по грудень 2023 року, яка для позивача є невигідною та може враховуватись виключно за його бажанням.
24.07.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Управління, відповідач) заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність. Вважає, що розмір індивідуального коефіцієнту заробітної плати знаходиться у прямому взаємозв`язку із розміром фактичної заробітної плати застрахованої особи та розміром середньої заробітної плати в Україні за відповідний період. Враховуючи, що при обчисленні пенсії позивача за віком вищезазначені показники зазнали змін, відповідно, змінився також індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. При цьому, дійсно, він зменшився, однак це пов`язано із співвідношенням фактичного заробітку позивача та розміром середньої заробітної плати за 2021 - 2023 роки. Натомість, загальний розмір пенсії за віком збільшився порівняно із розміром пенсії за вислугу років, а не зменшився.
Відповідно до ухвали суду від 05.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків шляхом подання до суду: окремої заяви відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 КАС України про поновлення строку звернення із вказанням обґрунтувань строку пропуску звернення до суду із даним позовом, або уточненої позовної заяви із вимогами про перерахунок в межах шестимісячного строку звернення до суду (з 30.12.2024) та документу про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.
Після усунення недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали суду від 05.03.2026 продовжено розгляд даної адміністративної справи.
Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вказує наступне.
Встановлено, що на виконання рішення Житомирським окружним адміністративним судом від 27.12.2024 ухваленого у справі №240/2325/24, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02.01.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2021, 2022 та 2023 роки відповідно до частин першої та другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За результатами проведеного перерахунку Пенсійний орган зменшив коефіцієнт заробітної плати позивача, з якого обчислюється пенсія із 1,44490 до 1,23981, врахувавши для обчислення пенсійної виплати заробітну плату, отриману після призначення пенсії за період з серпня 2012 року по грудень 2023 року.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, та такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки вона порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення у розмірі, відповідному заробітній платі та стажу, порядок врахування яких чітко визначений чинним законодавством. Наголошує, що заробітна плата, отримана після призначення пенсії за період з серпня 2012 року по грудень 2023 року є для нього невигідною, оскільки її розмір був менший та могла бути врахована виключно за його бажанням.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058).
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
При цьому, відповідно до статті 27 Закону №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи,
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.
Згідно ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
Як свідчать матеріали даної справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та з 31.08.2012 отримував пенсію за вислугу років, надалі його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. До здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення суду її розмір обчислювався виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась у 2012 році (01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2012) та індивідуальний коефіцієнт для обчислення становив 1,44490 
На виконання вимог ухваленого у справі № 240/2325/24 судового рішення позивачу проведено перерахунок пенсії, виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії та з урахуванням усієї заробітної плати за період з липня 2000 року, зокрема й тієї, яка виплачена після призначення пенсії (включаючи період з 01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.12.2023) та застосовано індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 1,23981.
Таким чином, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після проведеного перерахунку знижено і становить 1,23981, що є протиправним.
Відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058-ІV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що перерахунок пенсії позивача у зв`язку з продовженням роботи після призначення їй пенсії за віком, може бути здійснене: 
- виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась у 2012 році (01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2012) - коефіцієнт 1,44490 (абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-ІV);
- виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії та з урахуванням усієї заробітної плати за період з липня 2000 року, зокрема й тієї, яка виплачена після призначення пенсії (включаючи період з 01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.12.2023) - коефіцієнт 1,23981 (абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-ІV).
У свою чергу, у зв`язку з цим, згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV позивач мав право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. При цьому, як свідчать матеріали справи, після призначення пенсії, він працював з меншим заробітком, ніж той, з якого було визначено розмір її пенсії, а тому, не виявляв бажання здійснювати перерахунок з пенсії із додаванням як стажу, так і заробітної плати.
Всупереч положенням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV відповідач перерахував пенсію позивача із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати із 1,44490 до 1,23981.
Разом з тим, як відображено у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №160/1052/19 (провадження №К/9901/33650/19), зміст статті 42 Закону №1058-IV свідчить про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону №1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.
Чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 42 Закону № 1058-ІV при перерахунку пенсії відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія, оскільки саме цей період є найбільш вигідним для обрахунку пенсії, у такому разі застосовується показник індивідуального коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,44490.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2025 у справі № 160/16191/24, в якій розглядалось питання визначення коефіцієнта заробітної плати для перерахунку пенсії особі, яка після призначення пенсії продовжила працювати.
Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. 
Суд зазначає, що позивач, реалізуючи своє право на обрання заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія, просив відповідача обчислювати пенсію виходячи із заробітної плати виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2012 році пенсії та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась у 2012 році (01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2012) та із розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,44490, однак йому безпідставно відмовлено, що свідчить про протиправність дій відповідача.
Щодо проведення індексації пенсії у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2021, 2022, 2023, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 на 1,115 суд враховує наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-IV.
Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Абзацом четвертим частини другої статті 42 Закону № 1058-IV законодавцем визначено, що розмір та порядок такого щорічного збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного Законом.
На виконання цієї делегованої норми Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою від 20.02.2019 № 124 (далі Порядок № 124).
Пунктом 5 Порядку № 124 визначено механізм, згідно з яким перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року (тобто величини 3764,40 грн) на відповідний коефіцієнт.
Аналізуючи співвідношення наведених норм, суд дійшов висновку про наявність правової колізії між нормою Закону (ст. 42 Закону № 1058-IV) та нормою підзаконного нормативно-правового акта (п. 5 Порядку № 124).
Так, Закон № 1058-IV імперативно та безальтернативно вимагає збільшувати (індексувати) саме той показник середньої заробітної плати, який фактично брався до уваги та враховувався для обчислення розміру пенсії конкретної особи в момент її призначення (у випадку позивача це показник за 2021-2023 роки у розмірі 13 559,41 грн).
Для реалізації пункту 6 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" Кабінет Міністрів України 25.02.2025 прийняв постанову № 209 (далі - Порстанова № 209), пунктом 1 якої установлено, що з 01 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі — коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Отже, індексація пенсії позивача у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 № 209 проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
Частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, відповідно до якого у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Оскільки Порядок № 124 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим Кабінетом Міністрів України, його положення не можуть суперечити нормам Закону № 1058-IV, який має вищу юридичну силу. Відтак, у цій справі суд повинен застосовувати норми прямої дії, викладені у статті 42 Закону № 1058-IV.
Зазначена позиція суду повністю узгоджується зі сталою та обов`язковою судовою практикою найвищої судової інстанції у низці постанов, зокрема, від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24.
Згідно з висновками Верховного Суду, делегування Кабінету Міністрів України повноважень визначати "порядок" збільшення показника заробітної плати означає право Уряду встановлювати механізм, послідовність та розмір коефіцієнта, але не надає Кабінету Міністрів України права змінювати саму сутність (об`єкт) індексації, визначену Законом.
Індексація пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV має проводитися шляхом послідовного збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 1 жовтня 2017 року.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом № 1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Відповідно до статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час призначення.
Як свідчать матеріали справи пенсію позивачу призначено з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки - 13 559,41 грн, а тому відповідач вважає відсутнім зобов`язання для індексації пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення на відповідний коефіцієнт показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, яка врахована для призначення пенсії з 01.03.2025 - відповідно до Постанови № 209 на 1,115.
Таким чином середньомісячний заробіток (дохід) по Україні з якого сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії позивачу безпідставно не проіндексований на коефіцієнт збільшення, встановлений Постановою № 209 у розмірі 1,115.
Втім суд не погоджується з такою позицією відповідача та проаналізувавши законодавчі норми, які регулюють дані спірні правовідносини дійшов висновку про порушення права позивача на отримання пенсійного забезпечення у належному розмірі.
Отже, системний аналіз наведених норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що для проведення індексації пенсії позивача відповідач повинен був як базову величину використовувати показник 13 559,41 грн, і саме до нього застосувати щорічний коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Питання щодо розподілу судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 293-295 КАС України, суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003. ЄДРПОУ: 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо зменшення із 02.01.2024 при перерахунку розміру ОСОБА_1 пенсії за віком коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 1,44490 до 1,23981.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2021, 2022, 2023, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 на 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи із 02.01.2024, виходячи із заробітної плати за період з 01.10.1991 по 30.09.1996 та з 01.07.2000 по 31.07.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,44490.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2025 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2021, 2022, 2023, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії з 01.03.2025 на 1,115.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 21 квітня 2026 р.

21.04.26