Справа № 603/52/26
Провадження № 2-а/603/7/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.,
секретар судового засідання Бішко І. М.,
за відсутності учасників справи, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 155 від 19.01.2026 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). 
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що оскаржувана постанова протиправна і необґрунтована, винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а, отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Вказує на те, що жодного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію позивач не порушував. Окрім того, позивачу надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки на його утриманні перебувають 3 дітей віком до 18 років. Також позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ груп внаслідок психічного розладу, оскільки доглядає за своїм братом. Так, позивачу ставиться у провину порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із непроходженням (відмовою від проходження) військово-лікарської комісії з 15.12.2022 року по теперішній час. Також за змістом цієї постанови відповідно до інформації з АІТС «Оберіг» позивач через зазначені обставини з 28.08.2025 року перебуває в базі розшуку. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач, окрім того, порушив процедуру притягнення його до адмінвідповідальності, оскільки протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП у його присутності не складався, пояснень у протоколі він не робив і вказаний протокол не отримував. Також позивач зауважує, що неодноразово був у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки доставляв туди свого підопічного (брата), який є особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу, звертався до працівників ТЦК та СП з метою отримання інформації щодо оформлення ним відстрочки чи необхідності проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). Проте йому усно повідомили, що нічого подавати і проходити не потрібно. Окрім того, ОСОБА_1 заперечує факт надіслання та отримання ним у встановленому порядку повістки про виклик до ТЦК та СП для направлення на проходження ВЛК. На підставі наведеного просить позов задовольнити.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 вказує, що відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 р., закріплено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів. З викладеного вбачається, що проходження медичного огляду є одним з правил військового обліку, якого мають дотримуватися військовозобов`язані. Відповідно, непроходження медичного огляду або порушення термінів його проходження є порушенням правил військового обліку. Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 року (далі – Закон № 3621-IX) громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду. Водночас повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зазначених випадках не надсилаються. Проте ОСОБА_1 вказаних вимог Закону не виконав, хоча станом на момент вчинення адміністративного правопорушення був військовозобов`язаним, перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив медичний огляд 15.12.2022 року, за результатами якого винесено постанову ВЛК про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність до військової служби у воєнний час, не мав статусу особи з інвалідністю, користувався відстрочкою від призову на військову службу. Відповідно позивачем вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: не пройдено повторний медичний огляд військовозобов`язаним, що був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час та не виконано обов`язок проходження повторного медичного огляду до 05.06.2025 року. Також всупереч твердженням позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, відповідач повідомив, що у справі про адміністративне правопорушення наявний протокол № 8 від 15.01.2026 року, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився, тому було запрошено двох свідків. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а у випадку скасування постанови про адміністративне правопорушення – направити справу на новий розгляд. 
У відповіді на відзив представник позивача вказує, що ОСОБА_1 не розуміє, за що саме його притягнуто до адмінвідповідальності, оскільки звинувачення, викладені у відзиві, протоколі та винесеній на його підставі постанові, відрізняються. Так, згідно з протоколом позивачу ставиться у провину порушення вимог п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаного, резервістів, оскільки він не пройшов ВЛК. Позивач вказаного пункту не порушував, оскільки жодного виклику про прибуття до вказаних у цьому пункті установ для проходження ВЛК не отримував. Також позивач звертає увагу суду, що позивача у спірній постанові притягнуто до відповідальності за порушення абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким громадянин зобов`язаний з`явитися у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП у зазначені у ній місце та строк. Водночас відсутні докази вчинення вказаного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , оскільки у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що повістка про виклик позивачу не надсилалася. Також зазначає, що ініціатором проходження ВЛК є не сам військовозобов`язаний, а ТЦК та СП. Якщо ТЦК та СП не направляли військовозобов`язаного на ВЛК, відсутній склад правопорушення з боку військовозобов`язаного щодо несвоєчасного проходження ВЛК. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу були направлені повістки (виклики) або вручено направлення на проходження ВЛК, а з власної ініціативи він її пройти не міг, оскільки остання проходиться лише за направленням ТЦК та СП. Окрім того, звертає увагу на порушення відповідачем строків притягнення до адміністративної відповідальності, встановлених ст. 38 КУпАП, оскільки пройти огляд ВЛК чинне законодавство зобов`язувало обмежено-придатних до військової служби до 05.06.2025 року. У спірній постанові зазначено, що відомості про позивача як про порушника були внесені в систему АІТС «Оберіг» з 28.08.2025 року. Припускає, що саме з цієї дати відповідачу стало відомо про ймовірне порушення позивачем правил військового обліку. Строк притягнення до адміністративної відповідальності становить 3 місяці з дня виявлення правопорушення, тобто 28.11.2025 року закінчився, а спірна постанова була винесена 19.01.2026 року. 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі постанови № 155 від 19.01.2026 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився в судове засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Суд встановив такі обставини. 
15.01.2026 року старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_2 склала стосовно ОСОБА_1 протокол № 8 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно із вказаним протоколом ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, а саме не пройшов ВЛК, що вчинено в особливий період. Підписи ОСОБА_1 у вказаному протоколі відсутні. 
На підставі цього протоколу 19.01.2026 року т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 155, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Зі змісту цієї постанови відомо, що 15.01.2026 року о 13 год 00 хв ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на війковому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 і відповідно до інформації АІТС «Оберіг» з 28.08.2025 року він є у базі розшуку через непроходження (відмову проходження) військово-лікарської комісії з 15.12.2022 року і по теперішній час.
Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 в особливий період порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, до позову, серед іншого, долучено копію належного позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 , згідно з яким він є батьком трьох неповнолітніх дітей і має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, а також довідку № 1900-0206-6/3396 від 22.01.2026 року, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Тернопільській області про те, що ОСОБА_1 перебував на обліку як отримувач щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, за період з 01.10.2025 року по 31.12.2025 року. 
На підтвердження доводів, викладених відзиві на позовну заяву, відповідач долучив копію облікової картки ОСОБА_1 , у якій зазначено, серед іншого, що позивач 15.12.2022 року Монастириською районною медичною комісією визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (протокол № 3/220).

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період. 
Диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі – Закон № 2232-ХІІ).
Загальні правила військового обліку встановлені ст. 33 Закону № 2232-XII, в якій закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 33 Закону № 2232-XII).
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, додатком № 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Правила військового обліку).
Так, згідно з п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку військовозобов`язані повинні, серед іншого, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів у паперовій формі, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 3 Правил військового обліку).
Порядок вручення повісток військовозобов`язаним про необхідність явки до ТЦК та СП регламентовано Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року (далі – Порядок № 560).
Зокрема, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (п. 21 Порядку № 560).
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За змістом абз. 1 п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міноборони України № 402 від 14.08.2008 року, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року.
Під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (абз. 3 п. п. 1 п. 27 Порядку № 560).
Водночас згідно з п. 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 року (далі – Закон № 3621-IX) громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, в період з 04.05.2024 року (тобто після набуття чинності Законом № 3621-IX) до 05.06.2025 року (включно) ОСОБА_1 , у разі визнання його обмежено придатним до військової служби, зобов`язаний був пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно звернувшись до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду.
Натомість посилання на Закон № 3621-IX у спірній постанові відсутні. За її змістом позивача притягнуто до відповідальності за порушення абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким громадянин зобов`язаний з`явитися у разі отримання повістки про виклик до ТЦК та СП у зазначені у ній місце та строк.
Суд звертає увагу, що стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон № 3543-XII) встановлює обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. 18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024 року, яким ст. 22 вищевказаного Закону № 3543-XII викладено у новій редакції.
Так, згідно з абзацами 1-6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII).
Отже, у період з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року військовозобов`язані, зазначені в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII зобов`язані були уточнити свої облікові дані.
Водночас абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Указом Президента України № 64/200 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 год 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого надалі неодноразово продовжувався, та який триває дотепер. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Визначаючись з позовом ОСОБА_1 , суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова містить значні протиріччя, які, серед іншого, унеможливлюють чітке визначення об`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його правильну кваліфікацію. 
Так, суд вважає за необхідне зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення № 8 від 15.01.2026 року ОСОБА_1 ставилось у провину порушення вимог п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, а саме непроходження ВЛК, що вчинене в особливий період.
Водночас згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 відповідно до інформації АІТС «Оберіг» з 28.08.2025 року перебуває у базі розшуку через непроходження (відмову проходження) військово-лікарської комісії з 15.12.2022 року і до дня винесення цієї постанови, тобто до 19.01.2026 року. Зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Порушення вчинене в особливий період. 
Зі змісту цієї постанови неможливо встановити, у чому саме обвинувачується позивач, а перерахування низки статей різних нормативно-правових актів без вказівки на конкретні дії (бездіяльність) позивача, що порушили конкретні правила військового обліку, обставини, які б свідчили про наявність в таких діях вини, не можуть беззаперечно свідчити про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Як вже було зазначено, обов`язок громадян щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, серед іншого, передбачений абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII. Порядок направлення на проходження та проходження такого огляду визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Спеціальний порядок проходження вищевказаного медичного огляду військовозобов`язаними, визнаними обмежено придатними до військової служби, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024 року.
Проте дії (бездіяльність) позивача щодо непроходження (відмови від проходження) ВЛК у спірній постанові кваліфіковано як порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, яким передбачено обов`язок військовозобов`язаних уточнити облікові дані протягом 60 днів, і притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Водночас спірна постанова не містить вказівки, які саме правила військового обліку було порушено позивачем, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У зв`язку з наведеним суд звертає увагу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у протоколі. Тобто орган, який розглядає справу про адмінправопорушення, не наділений повноваженнями самостійно змінювати викладені у протоколі фактичні обставини чи пред`являти нові звинувачення.
Проте всупереч цьому, а також не зважаючи на те, що у протоколі, складеному за ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивачу ставиться у провину порушення вимог п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку із порушенням вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд звертає увагу на те, що суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій. Формулювання суті правопорушення повинно бути зрозумілим і конкретним, однак при винесені оскаржуваної постанови вказаних вимог не було дотримано . Зазначене порушує право позивача на предметний захист та справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) саме відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний доказувати правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 не було дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку з підстав порушення процедури розгляду адміністративного матеріалу.
Як відомо з висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18.11.2021 року (справа № 185/8460/16-а) та від 30.08.2022 року (справа № 683/743/17), скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 слід задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 155 від 19.01.2026 року, а справу направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Інші доводи сторін не впливають на висновок суду.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ч. 1 ст. 139 КАС України, з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 159, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 155 від 19.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 

Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий суддя І. М. Галіян