ОКРЕМА ДУМКА
судді Барсук М.А. 

01.04.2026 Справа № 910/5724/23

01.04.2026 Північний апеляційний господарський суд постановою скасував ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/5724/23, якою було відмовлено у задоволенні заяви ПрАТ «Кінто» про зобов`язання виконати вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 та подати звіт про виконання судового рішення, і направив справу на стадію розгляду заяви Приватного акціонерного товариства «КІНТО» про зобов`язання керівника Акціонерного товариства «Укрнафта» подати звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у даній справі.
Ухвалюючи це рішення, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції ухвалою від 19.01.2026, у супереч попередній ухвалі від 09.05.2025, відмовив стягувачу про встановлення нового строку на подання звіту боржником та фактично звільнив боржника від виконання раніше встановленого судом зобов`язання щодо подачі такого звіту згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 09.05.2025.
При цьому, Північний апеляційний господарський суд виснував, що застосування судом практики Верховного Суду, викладеній у цій постанові від 12.06.2025 у цій справі, не є релевантною до відносин із судового контролю, оскільки стосувалися законності дій та бездіяльності державного виконавця, оцінки правомірності зупинення ним вчинення виконавчих дій, а не заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення.
Не погоджуються із цим рішенням і вважаю, що суд апеляційної інстанції мав залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 про відмову в задоволені заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі №910/5724/23 з наступних підстав.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").
У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.
Нормами Закону України "Про виконавче провадження" визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. При цьому відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.
Таким чином, виконання рішення суду, у випадку відмови відповідача виконати його в добровільному порядку, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VI ГПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 345-1 ГПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у господарських справах:
1) про захист ділової репутації;
2) що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції;
3) в інших спорах немайнового характеру.
Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою ч. 1 цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.
За змістом ст. 345-2 ГПК України суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення та за наслідками розгляду такої заяви постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Звіт боржника про виконання судового рішення розглядається у порядку, визначеному ст. 345-3 ГПК України.
Відповідно до ст. 345-4 ГПК України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 345-2 цього Кодексу. 
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 345-2 цього Кодексу, а також застосовує до такого боржника захід процесуального примусу у виді штрафу (частина 6 ст. 345-4 ГПК України)
Спосіб судового контролю, передбачений ст.ст. 345-1 - 345-4 ГПК України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення боржником, яке залишається невиконаним.
Отже, судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень. При цьому для подання стягувачем заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення мають бути наявні відповідні правові умови аби застосувати вказаний спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у невиконанні боржником свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.
Наголошую, що зі змісту 345-1 - 345-4 ГПК України вбачається, що як крайній захід для захисту прав стягувача, закон встановив можливість звернення до суду з заявою про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення. У той же час, перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує боржника здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається невиконаним, в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку ст. 345-1 ГПК України (аналогічна правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20).
Правовою підставою для зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі № 826/9960/15).
Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2024, на підставі наказів Господарського суду міста Києва від 08.01.2024, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4, постанови про стягнення виконавчого збору та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
12.09.2024 державний виконавець виніс постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4 у зв`язку із включенням АТ "Укрнафта" згідно наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 52 від 23.03.2023 до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану на підставі п. 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 зобов`язано керівника АТ «Укрнафта» подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 в строк 30 днів з дня отримання боржником відповідної ухвали.
Підставою для постановлення даної ухвали суду слугувало те, що 04.11.2024 ПрАТ "Кінто" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця при виконанні наказів Господарського суду міста Києва у справі № 910/5724/23 у виконавчих провадженнях ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4, у якій просило, зокрема, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій, а також просило зобов`язати державного виконавця усунути допущене порушення шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у задоволенні зазначеної скарги було відмовлено, виходячи з того, що боржник у визначеному законом порядку повідомив виконавця про внесення його до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану. 
Водночас, постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 частково скасовано; визнано неправомірними дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП НОМЕР_1, ВП НОМЕР_2, ВП НОМЕР_3, ВП НОМЕР_4 від 12.09.2024 та бездіяльність під час примусового виконання судових наказів; зобов`язано державного виконавця усунути допущене порушення (поновити порушене право ПрАТ «Кінто») шляхом поновлення виконавчих дій за виконавчими провадженнями та вчинення дій з примусового виконання наказів Господарського суду м. Києва від 08.01.2024, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
З цих підстав, оскільки на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 державний виконавець зобов`язаний був невідкладно вжити заходів для відновлення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 та вчинити відповідні виконавчі дії, суд першої інстанції в ухвалі від 02.04.2025 дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ПрАТ «Кінто» про зобов`язання керівника боржника подати звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у даній справі.
02.05.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов звіт АТ «Укрнафта» про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 у справі № 910/5724/23.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 у прийнятті вказаного звіту АТ «Укрнафта» було відмовлено з тих підстав, що боржник не надав доказів його направлення стороні виконавчого провадження; суд встановив для АТ «Укрнафта» новий строк на подання звіту про виконання судового рішення у даній справі терміном в один місяць з дня отримання боржником відповідної ухвали.
У той же час, постановою Верховного Суду від 12.06.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 у справі №910/5724/23 в частині часткового задоволення скарги Приватного акціонерного товариства "Кінто" на дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій було скасовано, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024, якою у скарзі було відмовлено в цій частині, залишено в силі.
Верховний Суд у вказаній вище постанові виснував, що на момент відкриття виконавчого провадження до відома органу державної виконавчої служби був доведений наказ Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 23.03.2023 №52 про включення АТ «Укрнафта» до Переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану на підставі п. 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".
З цих підстав Верховний Суд зазначив, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що державний виконавець правомірно зупинив вчинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4, що обмежує можливість державного виконавця вчиняти активні дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, зокрема, накладати арешт на грошові кошти відповідача.
Також Верховний Суд у цій справі вказав, що після усунення обставин, які стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець, відповідно до вимог частини п`ятої статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, наведені висновки Верховного Суду свідчать про правомірність зупинення вчинення виконавчих дій державним виконавцем, при цьому підстави для такого зупинення вважаються наявними протягом всього часу з моменту зупинення вчинення виконавчих дій до усунення обставин, що стали підставою для такого зупинення.
Повторно наголошую, що підставою для постановлення судом першої інстанції як ухвали від 02.04.2025, якою зобов`язано боржника надати звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023, та ухвали від 09.05.2025, якою встановлений новий строк на подачу звіту, була наявність постанови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025, згідно якої державний виконавець зобов`язаний був невідкладно вжити заходів для відновлення виконавчих проваджень ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2023.
Водночас, оскільки Верховним Судом була ухвалена постанова від 12.06.2025 у справі 910/5724/23, якою скасована вказана вище постанова Північного апеляційного господарського суду та залишена в силі ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2024, якою підтверджено правомірність зупинення державним виконавцем виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4, а тому є вірним висновок суду першої інстанції, що станом на час виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 09.05.2025 про зобов`язання боржника подати звіт щодо виконання судового рішення у боржника (АТ "Укрнафта") існували, а також існують на час розгляду заяви стягувача обставини, які є поважними причинами, що унеможливили подання звіту боржника про виконання рішення суду від 08.08.2023 у даній справі у зв`язку із зупиненням вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях.
А тому, оскільки вчинення виконавчих дій у ВП № НОМЕР_1, ВП № НОМЕР_2, ВП № НОМЕР_3, ВП № НОМЕР_4 було зупинено у зв`язку із включенням АТ "Укрнафта" згідно наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України № 52 від 23.03.2023 до переліку підприємств, які є боржниками у виконавчих провадженнях, вчинення виконавчих дій за якими зупиняється у період воєнного стану на підставі п. 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", правомірність зупинення підтверджена постановою Верховного Суду від 12.06.2025 у справі 910/5724/23, відповідні обставини існували на момент подачі стягувачем до суду першої інстанції заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у поданій заяві ПрАТ "Кінто" про зобов`язання виконати вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 09.05.2025 та подати звіт про виконання судового рішення.

Суддя
Північного апеляційного 
господарського суду М.А. Барсук 
"09" квітня 2026 р.