ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 752/15679/20
провадження № 61-4069св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів: Грушицького А. І., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст позовних вимог 
1. В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути в порядку частини другої статті 625 ЦК України на його користь інфляційні втрати у розмірі 86 278,25 грн та 3 % річних за період з 11 серпня 2017 року до 10 серпня 2020 року у розмірі 35 761,03 грн.
2. В обґрунтування вимог вказував, що на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 386 317,42 грн майнової шкоди, 2 500 грн витрат на правову допомогу, 8 385,68 грн судового збору Дзержинський суд м. Харкова видав три виконавчі листи № 638/1623/16-ц, на підставі яких приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О. С. відкриті виконавчі провадження № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.
Проте, на момент звернення до суду рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року залишалось невиконаним.
3. Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 01 лютого 2021 року, яке Київський апеляційний суд постановою від 20 липня 2022 року залишив без змін, позов задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 86 278,25 грн та 3 % річних за період з 11 серпня 2017 року до 10 серпня 2020 року у розмірі 35 761,03 грн, а всього - 122 039,28 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат. В іншій частині вимог відмовив.
4. Верховний Суд ухвалою від 30 серпня 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року відмовив.
Короткий зміст заяви за нововиявленими обставинами 
5. В серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви зазначала, що Верховний Суд постановою від 15 грудня 2021 року скасував рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року. У зв`язку зі скасуванням судового рішення у ОСОБА_2 відсутні будь-які матеріальні зобов`язання перед ОСОБА_1 .
6. Голосіївський районний суд міста Києва ухвалою від 17 липня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року задовольнив. Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року задовольнив. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року скасував. Справу призначив до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
7. Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 14 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовив.
8. Судове рішення мотивовано тим, що рішення Апеляційного суду Харківської області від 06 лютого 2017 року у справі № 638/11623/16-ц, за невиконання якого позивач пред`явив до відповідача вимоги про стягнення штрафних санкцій, в порядку статті 625 ЦК України, за період з 16 березня 2017 року до 10 серпня 2020 року на час розгляду цього спору скасовано судом касаційної інстанції і виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів закінчені, що свідчить про відсутність належних доказів на підтвердження протиправного невиконання (неналежного виконання) відповідачем грошового зобов`язання за вказаний період, у тому числі за судовим рішенням, яке є чинним, а тому пред`явлені позовні вимоги з наведених в позові підстав є безпідставними.
9. Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
10. Київський апеляційний суд ухвалою від 24 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року визнав неподаною та повернув заявнику. Повернув ОСОБА_1 сплачений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 1 830,59 грн.
11. Апеляційний суд зазначив, що заявник на виконання вимог ухвали від 10 березня 2025 року подав нову редакцію апеляційної скарги із врахуванням вимог статті 353, пункту 2 частини другої статті 356 ЦПК України та з наданням доказів виконання вимог пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України, та виклав прохальну частину апеляційної скарги наступним чином: рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення. 
12. Представник ОСОБА_1 відповідно до вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, мав викласти прохальну частину апеляційної скарги відповідно до статті 374 ЦПК України, у якій вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції, однак вказаних вимог не виконав.
13. Таким чином, недоліки апеляційної скарги усунуті не в повному обсязі. З огляду на зазначене, оскільки недоліки апеляційної скарги у повному обсязі усунуто не було, апеляційна скарга підлягала поверненню.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
14. У березні 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.
15. Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
16. Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі № 757/1592/21, від 05 серпня 2020 року у справі № 177/1163/16-ц.
17. В ухвалі апеляційного суду від 10 березня 2025 року суд зауважив, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року про задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.
18. Представник ОСОБА_1 надіслав нову редакцію апеляційної скарги, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, а заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
19. Проте апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, не зазначив в ухвалі які саме вимоги статті 356 ЦПК України заявник не виконав. При цьому, стаття 356 ЦПК України не містить положень щодо обов`язкової відповідності вимог апеляційної скарги положенням статті 374 ЦПК України.
20. Позивач вважає, що вимоги, зазначені у статті 356 ЦПК України заявник виконав повністю та підстав для застосування статті 185 ЦПК України у апеляційного суду не було.
21.  ОСОБА_1 правильно сформував вимоги апеляційної скарги, оскільки судове рішення у справі про перегляд справи за нововиявленими обставинами ухвалюється одночасно з задоволенням (відмовою у задоволенні) заяви. Під час апеляційного провадження суду необхідно вирішувати, чи підлягає заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволенню, чи ні, відповідно чи треба скасовувати попереднє судове рішення, чи ні. Процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, який ухвалою скасував рішення, після чого розглянув справу, не можуть вплинути на сутність рішення, яке він ухвалив у протизаконний спосіб.
22. Суд апеляційної інстанції в ухвалі від 10 березня 2025 року не чітко зазначив, які саме недоліки повинен усунути заявник, а лише перелічив вимоги статей 353, 374 ЦПК України, що робить судове рішення незрозумілим для учасників справи.
23. Разом з тим, оскаржена ухвала підписана тільки суддею-доповідачем, однак відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги вирішується судом, а не суддею одноосібно. 
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
24. У серпні 2025 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Онисковця М. Ю., до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
25. Зазначає, що оскільки позивач не усунув недоліки апеляційної скарги, тому апеляційний суд правильно застосував вимоги частини третьої статті 185 ЦПК України.
26. Крім того,  ОСОБА_1 неодноразово подавав однакові апеляційні скарги, що дає підстави стверджувати про зловживання процесуальними правами з його боку.
Рух справи в суді касаційної інстанції
27. Верховний Суд ухвалою від 16 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Голосіївського районного суду міста Києва.
28. 29 липня 2025 року цивільна справа № 752/15679/20 надійшла до Верховного Суду.
29. Верховний Суд ухвалою від 13 березня 2026 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.
Позиція Верховного Суду 
30. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
31. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
32. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
33. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
34. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
35. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
36. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
37. Європейський суд із прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. The United Kingdom»), заява № 4451/70).
38. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).
39. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
40. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
41. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
42. Статтею 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
43. Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
44. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено рішення або ухвала, що оскаржуються.
45. Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
46. Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
47. Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначені у статті 367 ЦПК України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
48. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).
49. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (частина шоста статті 367 ЦПК України).
50. Нововиявлені обставини (як підстава для перегляду за статтею 423 ЦПК України) мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
51. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 14-35цс25) зробила висновок, що відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду (абзац перший).
52. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (абзац другий).
53. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова (частина четверта статті 429 ЦПК України).
54. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.
55. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах (частина сьома статті 429 ЦПК України).
56. Таким чином, цивільне процесуальне законодавство містить у відповідній главі процесуального кодексу «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами» положення, яке окремо регламентує та прямо передбачає право на оскарження судового рішення, ухваленого за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, встановлюючи, що таке судове рішення (рішення, ухвала, постанова) може бути переглянуте на загальних підставах, тобто через процедури апеляційного (касаційного) оскарження.
57. За наслідком розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з огляду на встановлення судом наявності/відсутності таких обставин предметом апеляційного та касаційного перегляду виступатимуть, зокрема: ухвала, якою відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (або відмовлено у відкритті провадження за нововиявленими обставинами); судове рішення, ухвалене за результатом перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (про скасування попереднього судового рішення за нововиявленими обставинами з ухваленням нового рішення).
58. Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, є судом фактів, тобто тією судовою інституцією, завданням якої є встановлення конкретних відносин сторін, подій, обставин, і застосування до них конкретних норм права.
59. В апеляційному порядку може бути оскаржене як рішення суду, ухвалене за наслідком задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасування попереднього судового рішення (на підставі статті 352 ЦПК України), так і окремо від рішення суду - ухвала про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами або ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (за пунктом 23 частини першої статті 353 ЦПК України).
60. При цьому суд наділений повноваженнями суду апеляційної інстанції, передбаченими статтею 374 ЦПК України, та як суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову відповідно до статті 381 цього Кодексу.
61. Апеляційний суд, перевіряючи (в апеляційному порядку) законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, в тому числі вирішує питання про те, чи мали місце нововиявлені обставини, чи є вони підставою для перегляду, і якщо суд першої інстанції зробив неправильні висновки щодо наявності нововиявлених обставин - має виправити відповідну судову помилку (зокрема, у спосіб ухвалення власного рішення щодо заяви, що відповідатиме пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України).
62. Переглядаючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість ухвал про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, апеляційний суд на підставі пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України може скасувати відповідну ухвалу з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
63. Отже, у силу положень статті 374 ЦПК України, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, ухваленого за наслідками задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд наділений повноваженнями скасувати це рішення і ухвалити нове судове рішення на загальних підставах та в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених у статті 367 цього Кодексу. За наслідками перегляду в апеляційному порядку ухвал, визначених у пункті 23 частини першої статті 353 ЦПК України, апеляційний суд може їх скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 цього Кодексу або застосувати інші процесуальні наслідки, визначені у цій статті, виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги.
64. Як вбачається з матеріалів цієї справи, представник ОСОБА_1 надіслав нову редакцію апеляційної скарги, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, а заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.
65. Отже, враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц (провадження 
№ 14-35цс25), апеляційний суд передчасно повернув апеляційну скаргу у зв`язку з неусуненням позивачем недоліків, а саме стосовно невикладення прохальної частини апеляційної скарги відповідно до вимог статті 374 ЦПК України, оскільки прохальна частина апеляційної скарги представника ОСОБА_1 щодо скасування рішення суду першої інстанції та залишення без задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідає положенням статті 374 ЦПК України. Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, ухваленого за наслідками задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, апеляційний суд наділений повноваженнями скасувати це рішення та ухвалити нове судове рішення на загальних підставах та в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції, визначених у статті 367 цього Кодексу.
66. Ураховуючи викладене, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, повернувши апеляційну скаргу представнику ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 357 ЦПК України та частини третьої статті 185 ЦПК України.
67. Разом з тим, доводи касаційної скарги про те, що оскаржена ухвала підписана тільки суддею-доповідачем, однак відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги вирішується судом, а не суддею одноосібно, не заслуговують на увагу, оскільки ухвала Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року підписана колегією суддів: Лапчевською О. Ф., Березовенко Р. В., Мостовою Г. І. (т. 3 а. с. 31).
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
68. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
69. Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
70. Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
71. Враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц (провадження 
№ 14-35цс25), колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Щодо судових витрат 
72. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
73. Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, а передає справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Литвиненко
Судді: А. І. Грушицький 
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
В. В. Пророк