ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/7811/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), відповідно до якого просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:
від 13.01.2025 №0073374-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання на суму 19 788,29 грн;
від 13.01.2025 №0073375-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання на суму 21 647,90 грн;
від 13.01.2025 №0073376-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання на суму 45 912,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки, телятник №3 є будівлею сільськогосподарського товаровиробника та призначений лише для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності й по факту використовується виключно для виробництва сільськогосподарської продукції, то цей об`єкт з підстав віднесення його до підпункту «ж» л. 266.2.2. п. 266.2. ст. 266 ПК України, не може бути об`єктом оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розумінні ст. 266 ПК України.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Від представника Головного управління ДПС у Волинській області надійшов відзив, в якому вимоги позивача не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваного рішення обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
Представник відповідача вказав, що аналіз змісту норми ПКУ дає підстави для висновку про те, що сама по собі наявність спеціального статусу будівлі, а саме: будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, адже законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлове нерухоме майно, зокрема: нежитлове приміщення – Картоплесховище А-1, реєстраційний номер 476725907245, площею 1293,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення – Приміщення складу №2, реєстраційний номер 115857407245, площею 609,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; Нежитлове приміщення – Будівля сільськогосподарського призначення, реєстраційний номер 2914963807080, площею 668,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
13.01.2025 Головним управлінням ДПС у Волинській області на підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0073374-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2024 рік на суму 19 788,29 грн;
- №0073375-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2024 рік на суму 21 647,90 грн;
- №0073376-2406-0318-UA07080150000089103, яким позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2024 рік на суму 45 912,15 грн. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст.266 ПК України.
Пунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно із положеннями пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема, господарські (присадибні) будівлі-допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.
У відповідності до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою ж оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
При цьому, виходячи із системного тлумачення вищевказаної норми ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Кожен з визначених пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України буквених підпунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо.
Згідно з пп.»ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
У розрізі спірних правовідносин Верховний Суд у постанові від 21 травня 2024 року у справі №600/5153/23 сформував правовий висновок про те, що споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов:
- власником будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;
- така нежитлова будівля віднесена до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;
- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлове нерухоме майно, зокрема: 
1) Картоплесховище А-1, площею 1293,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький район (Рожищенський), с. Уляники, вулиця Центральна, будинок 26, належить до класу код 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства підкласу 1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства та 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші. 
2) Приміщення складу №2, площею 609,80 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький район (Рожищенський), с. Уляники, вулиця Лісова, будинок 1а, належить до класу код 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства підкласу 1271.3 Будівлі для зберігання зерна та 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші. 
3) Будівля сільськогосподарського призначення, площею 668,90 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький район (Рожищенський), с. Уляники, вулиця Центральна, будинок 26-а, належить до класу код 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства підкласу 1271.3 Будівлі для зберігання зерна та 1271.9.
Отже, об`єкти нерухомості, належні позивачу на праві приватної власності, щодо якого контролюючим органом нараховані податкові зобов`язання, відносяться до групи Нежитлові сільськогосподарські будівлі за кодом 1271, тобто належить до будівель/споруд, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 01.04.2021 р. у справі №820/6752/16, від 17.02.2021 р. у справі №820/3707/17, від 24.04.2020 р. у справі №540/2206/19, від 10.04.2020 р. у справі №823/1751/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначив, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу - Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).
Визначення поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у ст.1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 р. №2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Більше того, законодавець з метою визначення осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вжив також поняття виробники сільськогосподарської продукції.
Так, згідно з абз.2 ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечить його визначенню у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень п.5.3 ст. 5 ПК України.
Зазначене дає підстави для висновку, що в розумінні пп.»ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають особи (як юридичні, так і фізичні), які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2021 р. у справі №140/2700/19.
Згідно ч.1 ст.1 Закон України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 р. №973-IV фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону (ч.2 ст.1 Закону №973-IV).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату виникнення спірних правовідносин був засновником та керівником Фермерського господарства «СТЕЛЬМАЩУК» (код ЄДРПОУ 37691314), який станом на теперішній час не припинений.
Основним видом діяльності Фермерського господарства «СТЕЛЬМАЩУК» (код ЄДРПОУ 37691314) є Код КВЕД 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників (основний); Код КВЕД 01.21 Вирощування винограду, Код КВЕД 01.22 Вирощування тропічних і субтропічних фруктів, Код КВЕД 01.23 Вирощування цитрусових, Код КВЕД 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів, Код КВЕД 01.28 Вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур, Код КВЕД 01.30 Відтворення рослин, Код КВЕД 01.43 Розведення коней та інших тварин родини конячих, Код КВЕД 01.45 Розведення овець і кіз, Код КВЕД 01.64 Оброблення насіння для відтворення, Код КВЕД 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів, Код КВЕД 03.12 Прісноводне рибальство, Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, Код КВЕД 46.23 Оптова торгівля живими тваринами, Код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами, Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками, Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, Код КВЕД 10.51 Перероблення молока, виробництво масла та сиру, Код КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід. 
Згідно ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство» майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.
В позовній заяві позивач зазначає, що картоплесховище А-1, приміщення складу №2, будівля сільськогосподарського призначення використовується у сільськогосподарській діяльності виключно для виробництва сільськогосподарської продукції.
Отже, встановлені судом обставини в їх сукупності підтверджують факт зайняття позивачем фермерським господарством з метою вироблення сільськогосподарської продукції, а тому вищезазначена нерухомість позивача не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
З урахуванням викладеного, Головним управлінням ДПС у Волинській області не доведено правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 13.01.2025 №0073374-2406-0318-UA07080150000089103, №0073375-2406-0318-UA07080150000089103, №0073376-2406-0318-UA07080150000089103, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у спосіб обраний позивачем.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2 906,88 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією від 28.07.2025 №574.
Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 13.01.2025 №0073374-2406-0318-UA07080150000089103, №0073375-2406-0318-UA07080150000089103, №0073376-2406-0318-UA07080150000089103.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість) гривень 88 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679).

Суддя Ф.А. Волдінер