20 березня 2026 року

Справа № 642/4013/25
Провадження № 2/642/4/26
РІШЕННЯ
Іменем України
20 березня 2026 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого – судді Грінчук О.П.,
за участю секретаря – Панової М.І.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариство «Банк Фінанси та кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радкевич Катерина Володимирівна, третя особа на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, та скасування арешту з майна,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває вказана позовна заява, в якій позивач, уточнивши в подальшому позовні вимоги та замінивши неналежного відповідача на належного, просив скасувати арешт з 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить померлій ОСОБА_2 , який було накладено постановою Ленінського ВДВС Харківського МУЮ серії АА №064431 від 03.09.2010 (обтяження №57774359, зареєстроване 03.09.2010 за №10209358).
В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ») - донька Позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.11.2024 року № 79201507 заповіти від імені ОСОБА_3 відсутні. Позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, прийнявши спадщину шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радкевич К.В. 19.11.2024 відкрито Спадкову справу №372/2024 (зареєстрована в Спадковому реєстрі 19.11.2024 року за № 73310171). Спадкове майно після померлої ОСОБА_3 складається з 1/3 (однієї третьої) частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Іншими спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є: мати спадкодавця ОСОБА_5 , яка спадщину прийняла шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, дочка спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спадщину прийняла згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки була неповнолітньою дитиною на час відкриття спадщини. 25.03.2025 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку від 1/3 частки в праві власності на вищезазначену квартиру. При розгляді заяви нотаріусом було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відображено інформацію про обтяження за № 57774359, зареєстроване 03.09.2010 за № 10209358 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - арешт нерухомого майна (обтяження міститься в розділі об`єкта нерухомого майна 3052705363120 - АДРЕСА_2 ). Обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . У зв`язку з вищезазначеним, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. На лист представника позивача було повідомлено про те, що у державного виконавця відсутня можливість ознайомитись з постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: АА № 064431 від 03.09.2010 року та надати запитувану інформацію у зв`язку із закінченням строку зберігання матеріалів виконавчого провадження в архіві. Таким чином, станом на сьогодні Позивач маючи законне право на частку у спадщині, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, і як наслідок позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно з витягом із АСВП, стягувачем у виконавчому провадженні № 19252885 є ПАТ «Фінанси та кредит». На підставі викладеного, позивач звернувся до суду із даним позовом.
16.07.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 26.08.2025 замінено неналежного відповідача, Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на належного - Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит», а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
09.09.2025 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», відповідно до якого представник заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015р. № 230, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». З 27 грудня 2022 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» здійснюються Фондом безпосередньо. Право вимоги за Кредитним договором № 107-13-С від 14.03.2007, укладеним між АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було реалізовано на відкритих торгах 15.05.2018 у складі лоту F07GL18913- ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (код за ЄДРПОУ 35234236). 25.05.2018 між АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" (код за ЄДРПОУ 35234236) було укладено ДОГОВІР № 000110-a ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ. Таким чином право вимоги за кредитним договором перейшло від АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТКАПІТАЛ" (код за ЄДРПОУ 35234236).
Також представник відповідача зазначив, що провадження у справі підлягає закриттю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки у даному випадку позивачу потрібно звертатись в порядку скарги на дії державного виконавця, оскільки арешт накладено на майно особи, який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.
Щодо витрат на правову допомогу представник відповідача зазначив, що початкова позовна заява всупереч положенням ст. 134 ЦПК України, не містила розрахунку та прохання про стягнення витрат на правову допомогу. Вказав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7500 грн., яка є спором незначної складності, тому не є співмірним зі складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом. Обсяг виконаних робіт неможливо встановити за відсутністю підтвердження виконання таких робіт, оскільки відсутній детальний опис виконаних доручень клієнта, акт прийому-передачі виконаних робіт, що є підставою для відмову в стягненні судових витрат на правову допомогу. Також представник звернув увагу на те, що триває ліквідаційна процедура, а тому неможливо стягувати кошти з неплатоспроможного банку. Крім того, представник відповідача просив залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
22.09.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення, згідно з якими представник вказала, що відповідно до довідки з АСВП, наданої представником відділу ДВС, боржником у виконавчому провадженні № 19252885, відкритому 14.05.2010 на примусове виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2010 № 2-3357\09, є ОСОБА_2 , стягувачем - ПАТ «Банк Фінанси та кредит». 12.06.2014 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). Станом на дату звернення Позивачем до суду з моменту укладення кредитного договору минуло 18 років, з моменту видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження - 15 років, з моменту повернення виконавчого листа та закриття виконавчого провадження - 11 років, з моменту відступлення права вимоги за договором - 7 років. За весь цей час зі сторони Відповідача, а в подальшому зі сторони ТОВ «ФК «КРЕДИТКАПІТАЛ», не вчинялося жодних дій спрямованих на звернення стягнення (повернутий виконавчий документ не подавався повторно на виконання, заяв на видачу дублікату виконавчого документа не подавалося, заяв про заміну сторони у виконавчому документі не подавалося, кредитори на зверталися до нотаріуса у якого відкрито спадкову справу). Враховуючи викладене, а також норми законодавства, можна прийти до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2010 року № 2-3357\0 сплив 12.06.2017 (зі спливом 3 років після повернення). Жодних звернень з боку кредитора до суду із заявою про поновлення строку не було. Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив ще до моменту відступлення права вимоги за Договором № 000110-a від 25.05.2018 року. На думку представника, станом на сьогодні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не має жодного процесуального статусу у відносинах, які є предметом розгляду цієї справи, враховуючи висновки Великої Палати Верховного суду від 8 лютого 2022 року у справі № 2- 7763/10, згідно з якими, якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Щодо тверджень Відповідача про невірно обраний спосіб захисту представник позивача вказала, що Позивач - ОСОБА_1 , не є стороною виконавчого провадження № 19252885 і з огляду на це, не є суб`єктом подання скарги в розумінні положень розділу VII ЦПК України. Щодо стягнення витрат на правову допомогу представник вказала, що у даному випадку необхідність надання додаткового строку на подання доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України мотивована неможливістю визначення на момент звернення з позовом остаточного обсягу робіт та послуг, які буде необхідно надати та виконати під час розгляду справи, а також їх вартості. Відповідно до умов Договору про надання правової (правничої) допомоги № 04/04/2025 (1) від 04 липня 2025 року та Додатку № 1, сторони погодили строк підписання Акту приймання-передачі наданих послуг: протягом 5 календарних днів з дня ухвалення рішення у судовій справі. Сторони погодили строк сплати гонорару – протягом 30 календарних днів з дня підписання Акту приймання передачі наданих послуг, визначених в даному Протоколі. Таким чином, між Позивачем та його представником досягнуто домовленості, про те, що плата гонорару буде здійснена після ухвалення судового рішення у справі, що не суперечить закону.
Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.
Ухвалою суду від 25.09.2025 задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі №642/4013/25 в якості третьої особи на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ".
Жодних заяв або пояснень щодо суті справи від ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду не надходило.
Ухвалою суду від 19.11.2025 задоволено клопотання представник позивача, поновлено процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів та витребувано у КП «ХАРКІВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Харківської міської ради копію постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АA № 064431, виданої 03.09.2010 року Ленінським відділом ДВС Харківського МУЮ якою було накладено арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
14.01.2026 до суду надійшла витребувана інформація.
Ухвалою суду від 29.01.2026 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник просила розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Інші учасники процесу – відповідач та треті особи, в судове засідання повторно не з`явились, про дату і час розгляду повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи викладене, а також положення ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ») була донькою Позивача, та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвв про смерть серії НОМЕР_2 від 14.06.2022 року.
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.11.2024 року №79201507 заповіти від імені ОСОБА_3 відсутні.
Позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, після смерті доньки, прийняв спадщину, шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). 
За заявою позивача, 19.11.2024 державним нотаріусом Другої ХМДНК відкрито Спадкову справу № 372/2024 (зареєстрована в Спадковому реєстрі 19.11.2024 року за № 73310171).
Спадкове майно після померлої ОСОБА_3 складається з частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 07.12.2007 № НОМЕР_3 .
Крім того, як вбачається зі свідоцтва про право власності від 07.12.2007 №4-07-277301, право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - на праві спільної сумісної власності. Частки не виділені.
З копії технічного паспорту на кв. АДРЕСА_1 також вбачається, що власниками є ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , розмір частки 1.
Постановою державного нотаріуса Другої ХМДНК Радкевич К.В. від 25.03.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 на 1/3 частку від 1/3 частки в праві власності на кв. АДРЕСА_1 , оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про обтяження за №57774359, зареєстроване 03.09.2010 року за № 10209358 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - арешт нерухомого майна (обтяження міститься в розділі об`єкта нерухомого майна 3052705363120 - АДРЕСА_2 ). Обтяжувач: Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; документи, подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АA № 064431, видана 03.09.2010 року Ленінським відділом ДВС Харківського МУЮ.
Відповідно до листа Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.04.2025 №73075-20, щодо заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, яке належить ОСОБА_3 , повідомлено, що відділ не має права надати жодної інформації щодо виконавчого провадження, в якому боржником є інша особа, а заявник ОСОБА_1 не має жодного статусу.
Відповідно до листа Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2025 № 106745, у державного виконавця відсутня можливість ознайомитись з постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: АА № 064431 від 03.09.2010 року та надати запитувану представник позивача інформацію, у зв`язку із закінченням строку зберігання матеріалів виконавчого провадження в архіві.
З відомостей реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження №19252885, в якому боржником є ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , стягувачем є ПАТ «Фінанси та кредит», завершено шляхом повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.7 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку).
Згідно з листом КП «ХМ БТІ» №88021/ОС1-12/25 від 24.12.2025, на виконання ухвали суду про витребування доказів, повідомлено, що до наявних архівних матеріалів інвентаризаційної справи на кв. АДРЕСА_1 , додано постанову 592/ДВ-18 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.09.2010: серія АА №064431 ВДВС Ленінського ВДВС ХМУЮ м. Харкові, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на частину кв. АДРЕСА_1 . До листа додано копію постанови №592/ДВ-18 від 03.09.2010.
Відповідно до Договору №00110-а про відступлення прав вимоги від 25.05.2018, укладеного між ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», право вимоги за Кредитним договором № 107-13-С від 14.03.2007, укладеним між АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перейшло від АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ".
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Положеннями ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22)
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до вказаної норми Закону після закриття виконавчих проваджень строки пред`явлення до виконання виконавчих листів сплили.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Встановлено, що виконавчий лист від 10.02.2010 №2-3357\09, виданий Ленінським районним судом м. Харкова щодо ОСОБА_8 , рнокпп НОМЕР_1 , повернуто стягувачу ПАТ «Фінанси та Кредит» 12.06.2014, на підставі п.7 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відтак, строк пред`явлення виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 10.02.2010 року № 2-3357\0 сплив 12.06.2017 року (зі спливом 3 років після повернення). 
Жодних звернень з боку кредитора до суду із заявою про поновлення строку не було. Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив ще до моменту відступлення права вимоги за Договором № 000110-a від 25.05.2018 року. 
У постанові Великої Палати Верховного суду від 8 лютого 2022 року у справі № 2- 7763/10, міститься правовий висновок про те, що якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.
У постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 12 липня 2023 року по справі № 214/2305/20, колегія суддів, при вирішені аналогічного спору, було зроблено висновок про те, що «оскільки виконавче провадження № 49063219 не здійснюється, арешт у вказаному провадженні на спірний будинок було накладено органом виконавчої служби у 2015 році, строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обтяження - (арешт) будинку перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, а тому позов підлягає задоволенню».
Таким чином, враховуючи зазначене, а також те, що у відомостях про виконавче провадження стягувачем у в/п № НОМЕР_4 вказано ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», суд вважає, що останній є належним відповідачем у справі.
Щодо зазначення відповідачем про обрання позивачем невірного способу захисту, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
В той же час, Позивач - ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження №19252885 і з огляду на це, не є суб`єктом подання скарги в розумінні положень розділу VII ЦПК України, а тому заперечення представника відповідача щодо невірно обраного способу захисту суд не бере до уваги.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.
Вирішуючи спір, суд бере до уваги правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, а також те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки виконавче провадження № 19252885 не здійснюється, арешт у вказаному провадженні на спірну частку будинку, належну наразі померлій особі, було накладено органом виконавчої служби у 2010 році, строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом пропущено, відтак обтяження - (арешт) частки будинку перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті доньки, ОСОБА_3 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Однак, щодо вимоги позивача про скасування арешту з майна - саме з 1/3 частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд зазначає, оскільки право власності на квартиру, в тому числі, відносно ОСОБА_7 , зареєстровано на праві спільної сумісної власності, частки власникам не виділялись, а постановою №592/ДВ-18 від 03.09.2010, серії АА №064431 накладено арешт на майно ОСОБА_2 саме на частину квартири АДРЕСА_1 , належну останній, також без зазначення конкретної частки, до повноважень суду у даному спорі не входить визначення частки померлої у спільному сумісному майні, а тому суд задовольняє вимоги позивача частково, скасувавши арешт з майна, належного ОСОБА_7 , а саме з частини квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову заявлено вимогу про стягнення судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 968,96 грн. а також 7500 грн. витрат на правову допомогу. 
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір в розмірі 968.96 грн.
Щодо витрат на правову допомогу, представник позивача в позові вказала, що докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані, відповідно до аб.2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На підставі викладеного, суд наразі не вирішує питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 13, 316, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариство «Банк Фінанси та кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радкевич Катерина Володимирівна, третя особа на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, та скасування арешту з майна - задовольнити частково.
Скасувати арешт з майна, належного ОСОБА_7 , рнокпп НОМЕР_1 , а саме з частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , накладений на підставі Постанови Ленінського відділу ДВС Харківського МУЮ №592/ДВ-18 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АA № 064431 від 03.09.2010 (обтяження за № 57774359, зареєстроване 03.09.2010 за № 10209358 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).
В іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути із Публічного акціонерного товариство «Банк Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит», код ЄДРПОУ 09807856, адреса – 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17;
Третя особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), код ЄДРПОУ 41430678, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 46;
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", код ЄДРПОУ 35234236, адреса – 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; 
Третя особа: державний нотаріус Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Радкевич Катерина Володимирівна, адреса – 61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6.

Головуючий: