ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 615/707/22
Номер провадження 22-ц/818/509/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року в складі судді Токмакової А.П. по справі № 615/707/22 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дітей.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2022 року звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягувались на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 травня 2012 року, та стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 липня 2022 року до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказала, що 25 листопада 2024 року їй стали відомі обставини, які є нововиявленими, а саме той факт, що акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 312 від 15 липня 2022 року, на підставі якого судом встановлено факт спільного проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без реєстрації разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , складено особою, яка не мала на це відповідних повноважень. У листі Валківської міської ради № 04-42/5196 від 25 листопада 2024 року зазначено, що технік абонвідділу КП «Благоустрій» Валківської міської ради ОСОБА_5 не належить до визначеного рішенням виконавчого комітету Валківської міської ради № 27 від 26 лютого 2021 року кола уповноважених осіб з видачі довідок, актів обстеження громадянам, які зареєстровані/проживають в населених пунктах Валківської МТГ. 
Вважала, що встановлення судом факту проживання дітей без реєстрації разом з батьком на підставі наданого позивачем акту № 312, який складено неуповноваженою особою, та відсутність інших належних доказів безсумнівно свідчить про істотний вплив акту № 312 на правильне розв`язання спору. Цей факт існував під час розгляду та вирішення справи, проте об`єктивно не міг бути відомий ні їй, ні суду, а врахування цієї обставини могло б вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом в рішенні, та можливо мало б наслідком прийняття судом іншого рішення.
Просила скасувати заочне рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. 
У лютому 2025 року від ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких він вказав, що заочне рішення суду від 01 вересня 2022 року не було оскаржено, набрало законної сили та виконано. У спірний період діти проживали з ним, він ніс витрати з їх утримання. На початку воєнних дій на території області дочка виїхала до Італії, де перебувала з квітня по серпень 2022 року. На час вирішення цієї справи він не мав заборгованості зі сплати аліментів, бо діти проживали з ним та знаходились на його утриманні. 
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2022 року у справі №615/707/22 за нововиявленими обставинами відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, оскільки акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 312 від 15 липня 2022 року не визнаний недійсним в передбаченому законом порядку, що свідчить про його належність та допустимість як доказу.
На вказане судове рішення 23 липня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву, скасувати заочне рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що будь-які норми права, які б передбачали необхідність визнання акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 312 від 15 липня 2022 року недійсним, відсутні. Акт складено працівником КП «Благоустрій», яка не мала повноважень на його складання, що підтверджено листом Валківської міської ради від 25 листопада 2024 року. Також було невірно обрано форму акту; акт обстеження матеріально-побутових умов не може посвідчувати факт проживання дітей з батьком не за місцем їх реєстрації; в акті не зазначено період, з якого діти проживають з батьком. Крім того, їхня дочка ОСОБА_3 з 23 березня 2022 року по 18 липня 2022 року перебувала за межами України, що спростовує зміст акта. Отже, акт № 312 не є належним та допустимим доказом факту спільного проживання дітей з батьком, а інші докази цього факту, які і докази витрат позивача на утримання дітей, відсутні. У заочному рішенні вказаний зміст пояснень позивача, тоді як розгляд справи здійснювався без його участі. Також нею були подані: клопотання про виключення акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 312 від 15 липня 2022 року з числа доказів, заперечення проти клопотання позивача про допит свідків, заперечення проти клопотання позивача про долучення як доказу акту № 41 від 06 червня 2025 року, однак судом вони не розглянуті.
26 вересня 2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у її задоволенні. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не вказала мотивів скасування вже ухваленого законного рішення суду, не надала доказів на спростування факту проживання дітей з ним та доказів того, що діти у спірний період утримувались нею. Відповідачка намагається уникнути відповідальності зі сплати заборгованості по аліментам. Акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства № 312 від 15 липня 2022 року не є фальшивим доказом, а виданий на підставі наявних та достовірних даних особою у межах своєї компетенції, адже у березні - липні 2022 року саме КП «Благоустрій» виконувало функції міської ради щодо видачі актів; вироку чи рішення суду щодо незаконності дій посадових осіб при його складанні немає. ОСОБА_1 не наведено нововиявлених обставин, зміст її заяви зводиться до переоцінки доказів.
До відзиву ОСОБА_2 надані письмові заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , справжність підписів на яких посвідчена 15 вересня 2025 року, тобто вже після постановлення оскаржуваної ухвали суду, тому суд апеляційної інстанції такі докази не приймає у силу вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України. 
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 02 квітня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи.
ОСОБА_1 отримала поштою 23 вересня 2025 року (а.с. 244 том 1).
ОСОБА_2 отримав поштою 23 вересня 2025 року (а.с. 245 том 1).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дітей.
Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягувались на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 травня 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 липня 2022 року до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22-23 том 1).
Заочне рішення набрало законної сили 04 жовтня 2022 року, сторонами не оскаржувалось, його копію отримано ОСОБА_1 20 вересня 2022 року (а.с. 26 том 1).
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8, 9 том 1).
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, після чого ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 10 том 1).
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 травня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2012 року до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_1 . На виконання вказаного рішення суду 06 червня 2012 року видано виконавчий лист №2006/658/12, який містить запис державного виконавця про його повернення стягувачу 17 січня 2018 року на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», заборгованості зі сплати аліментів немає (а.с. 11 том 1).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №312 від 15 липня 2022 року, складеного техніком абонвідділу КП «Благоустрій» ОСОБА_5 , діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зареєстровані, але фактично проживають разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12 том 1).
Виходячи з того, що діти фактично проживають з батьком, а не з матір`ю, судом було звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей на користь ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей на користь ОСОБА_2 . 
У заяві про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилалась на те, що вказаний акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №312 від 15 липня 2022 року складений неуповноваженою особою, оскільки згідно листа Валківської міської ради № 04-42/5196 від 25 листопада 2024 року посадова особа ОСОБА_5 , технік абонвідділу суб`єкта господарювання КП «Благоустрій» Валківської міської ради, не належить до визначеного рішенням виконавчого комітету від 26 лютого 2021 року № 27 кола уповноважених осіб з видачі довідок та актів обстеження громадянам, які зареєстровані/проживають в населених пунктах Валківської міської територіальної громади, та вказана особа не знаходиться у підпорядкуванні виконавчого комітету Валківської міської ради (а.с. 39-52 том 1).
Відповідно до частин 1, 2 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, а відтак у разі, якщо нововиявлена обставина була відома суду під час ухвалення судового рішення, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто, ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справі, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14 (454/2641/14-а), від 19 червня 2019 року у справі № 815/1918/15, від 06 вересня 2022 року у справі № 363/1900/13-ц (провадження № 61-89св20), постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі № 9901/230/20 (провадження №11-452заі21).
Перегляд рішень, ухвал та судових наказів у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Крім того, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. 
Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень (рішення у справі «Рябих проти росії» від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99).
Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).
Жодна зі сторін не має права вимагати відкриття провадження з метою повторного розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Існування різних поглядів на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Нелюбін проти росії», від 2 листопада 2006 року, заява № 14502/04).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину посилалась на складання акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №312 від 15 липня 2022 року, на підставі якого судом було встановлено факт проживання дітей разом з батьком, неуповноваженою особою.
Однак обставини, на які посилається заявниця як на нововиявлені, не спростовують факти, покладені в основу судового рішення, а саме що діти дійсно проживали з батьком ОСОБА_2 , а не з матір`ю, і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, а по суті є переоцінкою доказів, які були оцінені судом.
Вимоги здійснити переоцінку доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (постанови Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 610/1590/14-ц, від 28 травня 2025 року у справі № 569/10289/20).
Доводи ОСОБА_1 щодо невірної форми акту, неможливості посвідчення ним факту проживання дітей з батьком, не зазначення періоду, з якого діти проживають з батьком, перебування дочки на час складання акту за кордоном, зводяться до обґрунтування неналежності та недопустимості акту як доказу, а не наявності нововиявлених обставин. При цьому, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості заперечувати проти належності і допустимості акту як доказу у ході розгляду справи по суті, надавати докази на його спростування.
Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 29 квітня 2025 року у справі № 761/21981/21.
Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами вбачається, що ця заява, по суті, містить доводи щодо неналежності та недопустимості доказів, які могли б бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку, а не за нововиявленими обставинами. Однак ані із заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції, ані з апеляційною скаргою на заочне рішення суду ОСОБА_1 не зверталась.
Посилання ОСОБА_1 на те, що у заочному рішенні вказаний зміст пояснень позивача, тоді як розгляд справи здійснювався без його участі, колегія суддів також відхиляє, оскільки такі обставини не є нововиявленими.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що нею були подані клопотання про виключення акту №312 від 15 липня 2022 року з числа доказів, заперечення проти клопотання позивача про допит свідків, заперечення проти клопотання позивача про долучення як доказу акту № 41 від 06 червня 2025 року, однак судом вони не розглянуті, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не має повноважень щодо виключення певних документів з числа доказів у ході перегляду рішення за нововиявленими обставинами, а показання свідків чи нові докази судом в обґрунтування оскаржуваної ухвали не покладені.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно застосувавши приписи статті 423 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та до бажання домогтися скасування судового рішення, яке набрало законної сили. 
Оскільки ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина