ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 639/4948/25      Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/168/26     Васильєва Н.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП     Доповідач – Кружиліна О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ  - Кружиліної О.А.,
за участю секретаря    - Михайлюка А.В.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності  - ОСОБА_1 ,
захисника      - Кадигроба В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кадигроба Валерія Олександровича на постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 02.09.2025 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 – адвокат Кадигроб В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова судді незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, який подав клопотання про відкладення судового розгляду, 
Вважає висновки судді такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Звертає увагу, що поліцейські не мали законних підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .
Вказує, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, відтак його огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитися уповноваженою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
Звертає увагу, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, які могли б стати підставою для проходження ним відповідного огляду. 
Щодо результатів огляду, захисник зазначає, що суддею не було враховано вживання ОСОБА_1 лікарського засобу «Гавіскон», внаслідок чого результат огляду на газоаналізаторі «Драгер» показав наявність проміле алкоголю у видихаємому повітрі.
Зазначає, що газоаналізатор «Drager 6820», за допомогою якого проводився огляд на стан алкогольного сп`яніння, не відповідає вимогам його експлуатації.
Також зазначає, що поліцейськими було порушено право ОСОБА_1 на захист, передбачене статтею 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який пояснив, що вночі 27.06.2025 він отримав усний наказ командира, у зв`язку з чим був вимушений сісти за кермо, просив врахувати його бойовий досвід, та розглянути можливість не позбавляти його права керування транспортними засобами, та пояснення його захисника – адвоката Кадигроба В.О., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Визнаючи винним та накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилося в керуванні особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху в України (далі – ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судовим розглядом встановлено, що 27.07.2025 о 00:31 у м. Харкові по проспекту Любові Малої, буд. 93, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений поліцейськими у зв`язку з порушенням комендантської години. Під час спілкування з поліцейськими у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.
Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», що підтверджується наявним в матеріалах справи тестом. Результат огляду склав 1,17 %0 проміле у видихаємому повітрі.
З результатом проведеного поліцейськими огляду водій ОСОБА_1 погодився, про що окремо розписався в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
За фактом викладеного поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 373761 від 27.06.2025 за порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9 «а» ПДР України.
Проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора зафіксовано на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, відеозапис з якої долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, яким суддя надав належну правову оцінку.
Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі – Інструкція), «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно водія ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі наявних в матеріалах справи доказів, повно і всебічно встановлені фактичні обставини адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. 
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд визнає зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на справедливий судовий розгляд у зв`язку з розглядом справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, апеляційний суд зазначає, що це не є безумовною підставою для скасування постанови судді, виходячи з наступного.
Відповідно до матеріалів справи судовий  розгляд призначався на 21.07; 31.07; 13.08; 02.09.2025 року. Захисником 4 рази подавалися клопотання про відкладення судового розгляду з різних підстав.
Статтею 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Апеляційний суд зазначає, що згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у поліцейських законних підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до статей 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», статей 130, 255, 266 КУпАП, вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» поліцейський є спеціально уповноваженою особою на зупинку транспортного засобу та виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час дії комендантської години. 
Відповідно до абзацу 2 пункту Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ № 573 від 8 липня 2020 року (з подальшими змінами) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Згідно наказу Харківської обласної військової адміністрації № 199-В від 22.05.2022 комендантська година у м. Харкові запроваджена з 23:00 до 05:00 з забороною перебування громадян на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Таким чином зупинка поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є правомірною.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що поліцейські не уповноважені проводити огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній виконував обов`язки військової служби, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що під час спілкування з поліцейськими водій ОСОБА_1 про безпосереднє виконання ним обов`язків військової служби, перебування під дією наказу командира або бойового розпорядження, не повідомляв.
Водночас доказів виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236414 від 02.02.2025, суду не надано, та під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 пояснив, що надати відповідні докази не може, оскільки наказ був усний.
Сам факт проходження ОСОБА_1 військової служби не свідчить про те, що за обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 236414 від 02.02.2025, він безпосередньо виконував обов`язки військової служби.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 перебував у площині адміністративного процесу саме як водій транспортного засобу, відповідно, порядок його огляду регулюється положенням статті 266 КУпАП, та враховуючи положення частини 1 статті 15 КУпАП, водій ОСОБА_1 відповідальність за вчинене адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, несе на загальних підставах.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які б могли стати підставами для проведення такого огляду, апеляційний суд зазначає, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який склав 1,17 %о (проміле) алкоголю у видихаємому повітрі, що у 5,85 разів перевищує встановлену законом допустиму норму, яка становить 0,2 %о (проміле) алкоголю.
Положеннями статті 267 КУпАП визначено порядок оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Отже, у разі незгоди водія ОСОБА_1 з процедурою проведеного поліцейськими огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, він мав право оскаржити заходи забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак таким правом не скористався.
За вказаних обставин апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та невідповідність газоаналізатора «Драгер» вимогам його експлуатації, оскільки останні є безпідставнимию
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення поліцейськими права ОСОБА_1 на захист під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
Відповідно до положень частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Складання протоколу, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не є розглядом справи відповідно до статей 221, 254, 255, 256, 279 КУпАП.
Відповідно до положень статті 268 КУпАП обов`язкової участі захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не передбачено.
Вирішуючи питання про зміну застосованого адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 25 КУпАП передбачено, що позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до частини 1 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та не містить альтернатив щодо застосування адміністративного стягнення.
Зазначені обмеження законодавцем встановлені з урахуванням суспільної небезпеки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, яке відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому пом`якшуючи обставини при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, апеляційним судом не враховуються.
Отже, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено основне і додаткове стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується су3купністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
У зв`язку з наведеним, під час апеляційного перегляду справи за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 – адвоката Кадигроба В.О., апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 02.09.2025 та закриття провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, або або скасування в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись статтями 1, 7, 23, 130, 245, 251, 252, 256, 266-267, 276, 278-280, 284, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кадигроба Валерія Олександровича – залишити без задоволення.
Постанову судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Харківського 
апеляційного суду О.А. Кружиліна