Провадження № 3/742/186/26 
Єдиний унікальний № 742/613/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,
при секретарі судових засідань Сірій І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з даних протоколу – непрацюючої; зареєстрованої та фактично проживаючої:  АДРЕСА_1 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП –

УСТАНОВИВ:
18.01.2026 р., близько 15 год. 20 хв., ОСОБА_1 за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , ухилилася від належного виконання батьківських обов`язків, визначених ч.1 ст.150 СК України, щодо догляду, навчання та виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: вживала алкогольні напої, не здійснювала належного догляду за дітьми, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.184 КУпАП.
В судове засідання  ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.184 КУпАП настає за повторне протягом року ухилення батьків/осіб, що їх замінюють, від виконання обов`язків щодо виховання, навчання та забезпечення необхідних умов життя неповнолітніх дітей.  
З об`єктивної сторони даного правопорушення під невиконанням обов`язків щодо виховання і навчання дітей слід розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання і навчання неповнолітніх дітей. 
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані, зокрема, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. 
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД №457177 від 21.01.2026 р., копією свідоцтва про народження дітей; копією постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області провадження №3/742/1033/25 (єдиний унікальний №742/3463/25) від 07.07.2025 р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП (а.с.7).
Вживання алкогольних напоїв матір`ю під час догляду за дітьми, що призвело до фактичного самоусунення від батьківських обов`язків, створює реальну та пряму загрозу життю, фізичному та психічному здоров`ю малолітніх, які через свій вік є повністю залежними від сторонньої допомоги та нездатними до самозахисту. Малолітній вік дітей вимагає від матері підвищеної концентрації уваги та постійної присутності, що було повністю проігноровано ОСОБА_1 .
Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вищевказані докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП.
Згідно приписів ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на  ОСОБА_1 за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, суд враховує характер та обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, малолітній вік дітей, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, наявність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи наявність негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень, застосувати до  ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч.2 ст.184 КУпАП, у виді штрафу.
Відповідно до ст.401 КУпАП суд стягує з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст.23, 33,401, ч.2 ст.184, ст.283-285 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн (шістсот шістдесят п`ять) 60 коп. судового збору.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Г.Павлов