КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/12162/13-ц
номер провадження: 22-ц/824/6623/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Юніекспорт» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року у складі судді Янченко А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал Рівер» про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал Рівер» до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юніекспорт» (далі - ТОВ «Юніекспорт») звернулось до суду із заявою про заміну сторони у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал Рівер» (далі - ТОВ «Кристал Рівер») про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ТОВ «Кристал Рівер» до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, у якій просило замінити первісного іпотекодержателя - ПАТ «Прайм-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Юніекспорт» у зобов`язані, що виникло на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року у цивільній справі №369/12162/13-ц та договору іпотеки №Z961/0588-1 від 10 листопада 2009 року, зі змінами і доповненнями; залучити до участі у справі правонаступника - ТОВ «Юніекспорт» як належного іпотекодержателя замість ПАТ «Прайм-Банк».
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року у задоволенні заяви ТОВ «Юніекспорт» про заміну сторони відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Юніекспорт» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою залучити ТОВ «Юніекспорт» до участі у справі №369/12162/13-ц, як правонаступника особи, права якої безпосередньо обмежені ухвалою про забезпечення позову, а саме, ПАТ «Прайм-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у даній справі ухвалою суду накладено арешт на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотека забезпечує зобов`язання, підтверджене рішенням суду від 19 травня 2014 року, яке не виконане. Права іпотекодержателя за договором іпотеки відступлені на користь ТОВ «Юніекспорт» на підставі нотаріально посвідченого договору від 26 грудня 2018 року. Арешт та обтяження продовжує діяти, безпосередньо впливаючи на права нового іпотекодержателя. Отже скаржник є особою, права якої безпосередньо обмежені ухвалою суду. Таким чином вважає, що матеріальне правовідношення, на яке поширюються наслідки ухвали суду, зберігається, а його носій змінився.
Вказує, що зміст ч.1 ст.55 ЦПК України не ставить застосування процесуального правонаступництва у залежність від формального процесуального статусу особи на попередніх стадіях розгляду справи. Вирішальним є факт матеріального правонаступництва та наявність правових наслідків судового рішення для відповідної особи.
Зазначає, що суд першої інстанції фактично ототожнив процесуальне правонаступництво з формальним статусом учасника справи, ігноруючи те, що арешт накладено на майно, це майно є предметом іпотеки, іпотекодержатель змінився, а наслідки ухвали суду безпосередньо обмежують права нового іпотекодержателя. Такий підхід суперечить завданню цивільного судочинства та створює ситуацію, за якої матеріальне право існує, а процесуального механізм у його захисту немає.
Також вказує, що оскаржувана ухвала суду не є нейтральною процесуальною дією. Відмова у залученні правонаступника унеможливлює подання будь-яких заяв щодо скасування або зміни заходів забезпечення позову та блокує реалізацію прав іпотекодержателя; перешкоджає подальшій реалізації процесуальних прав особи, на яку покладено тривалі обмежувальні наслідки судового рішення. Таким чином вважає, що оскаржувана ухвала суду унеможливлює будь-яке подальше звернення скаржника до суду щодо предмета арешту.
13 березня 2026 року ТОВ «Юніекспорт» подало письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких наголошує, що попереднє прийняття судом апеляційної інстанції апеляційної скарги ПАТ «Прай-Банк» до розгляду та її вирішення по суті апеляційним судом свідчить про те, що апеляційним судом визнано банк особою, права якої зачіпає відповідна ухвала. Ця обставина має суттєве значення для правильного застосування ст. 55 ЦПК України.
Учасники справи не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом апеляційної інстанції завчасно, в установленому законом порядку.
Так, ТОВ «Юніекспорт» 02 лютого 2026 року отримало судову повістку про виклик до суду (призначеного на 17 березня 2026 року) шляхом доставлення судової повістки до його «Електронного кабінету», що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.c.26-29, т.3).
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
ОСОБА_1 , ТОВ «Кристал Рівер» і ПАТ «Прайм-Банк» повідомлялись апеляційним судом шляхом направлення судової повістки на наявну в матеріалах справи адресу їх проживання (місцезнаходження), а саме, ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 ; ТОВ «Кристал Рівер» на адресу: 08150, Київська область, Фастівський район, місто Боярка, провулок Сосновий, 2; ПАТ «Прайм-Банк» на адресу: 03049, місто Київ, вул. Богданівська, 24. Однак судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній» (а.с.30-34, т.3).
Згідно з положеннями пунктів 2, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у письмових поясненнях до апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Юніекспорт» про заміну сторони у цивільній справі, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Прайм-Банк» не було учасником даної справи та не набуло процесуального статусу третьої особи, оскільки відсутня відповідна ухвала суду про його залучення до участі у справі, а сам факт попереднього подання та розгляду апеляційної скарги банком не підтверджує такого статусу. У зв`язку з чим відсутні передбачені ст. 55 ЦПК України підстави для процесуального правонаступництва та, відповідно, для заміни сторони у справі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 369/12162/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кристал Рівер» про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ТОВ «Кристал Рівер» до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним. 
16 травня 2014 року ОСОБА_1 до суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ТОВ «Кристал Рівер» на праві власності нерухоме майно та на грошові кошти товариства, розміщені на рахунку в ПАТ «Прайм-Банк».
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2014 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Накладено арешт на комплекс нежилих приміщень та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , який складається із: цеху переробки рибопродуктів площею 1221,4 кв.м (літ. «А»); прохідної площею 9,3 кв.м (літ. «Л»); погребу площею 24,5 кв.м (літ. «К»); фундаменту площею 338,6 кв.м (літ. «В»); нежилого приміщення площею 176,8 кв.м (літ. «И»); цеху переробки рибопродуктів площею 458,5 кв.м (літ. «А»), що належить на праві власності ТОВ «Кристал Рівер». У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
27 серпня 2014 року ПАТ «Прайм-Банк», яке не брало участі у справі, однак вважало, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки, подало апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2014 року (а.с.188-194, т.1).
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Прайм-Банк» відхилено. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2014 року залишено без змін (а.с.25-27, т.2).
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року у справі № 369/12162/13-ц позов ОСОБА_1 до ТОВ «Кристал Рівер» про стягнення грошових коштів - задоволено.
Стягнуто із ТОВ «Кристал Рівер» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 948 625 грн 00 коп., а також судовий збір у розмірі 3 669 грн 42 коп.
У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Кристал Рівер» до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним - відмовлено.
27 серпня 2014 року ПАТ «Прайм-Банк», яке не брало участі у справі, однак вважало, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки, подало апеляційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року (а.с.159-166, т.1).
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Прайм-Банк» відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року залишено без змін (а.с.60-64, т.2).
У поданій заяві ТОВ «Юніекспорт» просило замінити первісного іпотекодержателя - ПАТ «Прайм-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Юніекспорт» у зобов`язані, що виникло на підставі: рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року у цивільній справі № 369/12162/13-ц; договору іпотеки №Z961/0588-1 від 10 листопада 2009 року, зі змінами і доповненнями та залучити до участі у справі правонаступника - ТОВ «Юніекспорт» як належного іпотекодержателя замість ПАТ «Прайм-Банк».
Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Згідно ч. 1 ст. 53 Цивільного процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу (ч.2 ст.52 ЦПК України).
Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що станом на день ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2014 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі №369/12162/13-ц, ПАТ «Прайм-Банк» не було учасником даної справи, не мало статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки у даній справі відсутня процесуальна ухвала про її залучення.
При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання заявника на відкриття ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2014 року апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Прайм-Банк» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2014 року, а також подальше відхилення цієї скарги ухвалою апеляційного суду від 23 жовтня 2014 року із залишенням ухвали суду першої інстанції без змін, не підтверджує набуття ПАТ «Прайм-Банк» статусу третьої особи у даній справі, оскільки відсутня відповідна процесуальна ухвала про його залучення до участі у справі, що, у свою чергу, виключає можливість його заміни іншою особою в порядку процесуального правонаступництва на підставі ст. 55 ЦПК України, у тому числі ТОВ «Юніекспорт».
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Юніекспорт» заміну сторони у цивільній справі № 369/12162/13-ц.
За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Що стосується посилання ТОВ «Юніекспорт» в апеляційній скарзі на накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, невиконання рішення суду від 19 травня 2014 року та відступлення йому прав іпотекодержателя за договором від 26 грудня 2018 року, у зв`язку з чим арешт продовжує впливати на його права, то ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Юніекспорт» про заміну сторони у справі, оскільки наведені обставини свідчать про можливу наявність матеріального інтересу, однак не підтверджують набуття процесуального статусу у справі первісним іпотекодержателем - ПАТ «Прайм-Банк», що виключає можливість його заміни правонаступником у порядку ст. 55 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ототожнив процесуальне правонаступництво з формальним статусом учасника справи та не врахував наявність арешту на предмет іпотеки і зміну іпотекодержателя, колегія суддів також відхиляє, оскільки такі твердження ґрунтуються на вільному й розширеному тлумаченні заявником норм процесуального права, тоді як суд першої інстанції правильно застосував положення ст.55 ЦПК України й обґрунтовано керувався тим, що у ПАТ «Прайм-Банк» відсутній процесуальний статус учасника справи, що унеможливлює здійснення процесуального правонаступництва.
Інші обставини та доводи, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права.
При цьому апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юніекспорт» залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: