П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/10215/25	

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.,
повний текст судового рішення
складено 02.12.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства “Сана” до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року Фермерське господарство “Сана” (далі - ФГ) звернулось до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії витягу із розпорядження, прийнятого ГУ ДПС у Миколаївській області (далі – ДПС), №33/Р від 03.02.2022 в частині анулювання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки 14260414202001245 (терміном дії з 30.12.2020 до 30.12.2025).
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року заяву ФГ про забезпечення позову задоволено.
Забезпечено позов шляхом зупинення дії розпорядження ДПС №33/Р від 03.02.2022 в частині анулювання ліцензії, виданої ФГ на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, реєстраційний номер 14260414202001245 (терміном дії з 30.12.2020 до 30.12.2025), до набрання законної сили рішенням суду у справі №400/10215/25.
Не погоджуючись з даною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що судове рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ФГ про забезпечення позову у справі.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позов, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством доведено наявність підстав, визначених статтею 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Приписами ч.1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.
Частиною 2 цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.
Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 Кодексу.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу ДПС була видана ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний номер 14260414202001245 від 30.1.2020 (терміном дії з 30.12.2020 до 30.12.2025).
Розпорядженням відповідача №33/Р від 03.02.2022 зазначену ліцензію анульовано.
Не погодившись з рішенням контролюючого органу про анулювання ліцензії, ФГ звернулось до суду.
Отже, між сторонами існує спір, переданий на розгляд суду, і цей спір стосується правомірності рішення ДПС про анулювання ліцензії позивача.
Вирішуючи питання щодо задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що підприємством доведено наявність підстав, визначених, зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову, позаяк метою вказаного процесуального рішення є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.
Зокрема, анулювання ліцензій на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) фактично позбавляє позивача можливості здійснювати господарську діяльність, пов`язану з пальним.
Анулювання ліцензії може призвести до незворотних соціально-економічних наслідків, включно з простоєм, звільненнями та заборгованістю перед контрагентами.
З огляду на це, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання судового рішення в разі задоволення позову по суті, адже до цього моменту позивач може втратити господарські зв`язки, працівників, фінансову стабільність та репутацію на ринку.
Суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Верховний Суд у постанові від 06.04.2023 у справі №300/4615/22 сформував правовий висновок, відповідно до якого анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з моменту її отримання суб`єктом господарювання позбавляє його права на подальше здійснення такої діяльності, та може призвести до ухвалення судом рішення по суті спору до розриву відповідних господарських зав`язків, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду. Таким чином, наведені обставини дійсно впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
При цьому, як вірно наголошено судом першої інстанції, правомірність вжиття судами заходів забезпечення позову у категорії спорів щодо оскарження розпоряджень податкового органу неодноразово була предметом розгляду Верховного Суду у постановах від 14.12.2021 у справі №240/16920/21, від 15.04.2022 у справі №440/6755/21, від 21.12.2022 у справі №160/11995/22, від 31.01.2023 у справі №140/8709/21, від 22.03.2023 у справі №380/8301/22, де суди дійшли висновку про необхідність забезпечення позову.
Крім того, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, вжиття таких заходів спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. 
Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.
Апеляційний суд зазначає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що зупинення дії розпорядження ДПС в частині анулювання ліцензії є співмірним із заявленими вимогами, оскільки негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову не перевищують тих негативних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та наявність підстав для її задоволення.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим відповідно до ст.316 КАС України апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 248, 321, 325, 328, 329, 382, 383 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький