ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 р. 	Справа № 520/24614/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернівецької митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/24614/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД УБТС" 
до  Чернівецької митниці   
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД УБТС" (далі – ТОВ "ТД УБТС", позивач, декларант) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чернівецької митниці (далі – відповідач, митниця, апелянт), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000980;
- стягнути на користь ТОВ «ТД УБТС» за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на переклад документів у розмірі 7 930,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 у справі № 520/26416/23 адміністративний позов ТОВ «ТД УБТС» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000980.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці на користь ТОВ «ТД УБТС» суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн та витрати на переклад документів у розмірі 3000 грн.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України (далі - МК України) за наслідками здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки поданих разом з митною декларацією документів було виявлено розбіжності та неточності, що викликали у митного органу обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення складових митної вартості товару та їх числових значень, а саме: в рахунку-проформі №DBCH-189/2023 від 19.06.2023 зазначено числове значення балансу (651,20 $), яке документально не підтверджено; згідно з відомостями, зазначеними у гр.16 CMR від 21.06.2023 №A 156313, перевізником товару є PE SEMAK Y.Y, в той час як в довідці про транспортні витрати від 21.06.2023 №б\н перевізником визначено M-TRANS. Також зазначив, що в інвойсі №1923/032 від 21.06.2023 та копії митної декларації країни відправлення б/ н від 21.06.2023 зазначено реквізити контракту від 17.12.2021№2389/ЕХ-1923, який до оформлення не надано. 
Наведене слугувало підставою для витребування у позивача додаткових документів, розглянувши які, митний орган не вбачав підстав для визнання визначеної декларантом митної вартості із застосуванням першого методу її визначення (за ціною договору), тому відповідно до п. 1 ст. 55 МКУ здійснив коригування митної вартості товару за резервним методом. Зважаючи на викладене, відповідач наполягає на правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2.
В надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначив, що доводи відповідача про неналежність довідки перевізника як доказу транспортних витрат є безпідставними, оскільки між сторонами укладено експедиторську угоду, яка передбачає право експедитора залучати перевізників, а вартість перевезення підтверджується рахунком-фактурою («E-Fatura»), що є первинним документом і містить числові показники витрат. При цьому розбіжності щодо окремих умов оплати не впливають на ціну товару та не спростовують достовірність задекларованої митної вартості, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.
Посилання відповідача на ненадання контракту №2389/ЕХ-1923 від 17.12.2021 вважає безпідставним, оскільки зазначений договір, укладений між виробником SOCAR Marketing and Operations та SOCAR Overseas DMCC, був наданий на запит митного органу. Митне оформлення здійснювалося за контрактом №CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023, укладеним між позивачем та CHEMTRAILS TECH DMCC, який є дистриб`ютором продукції виробника, а ланцюг договірних відносин між виробником, його підрозділом та дистриб`ютором підтверджується відповідними контрактами та експортною декларацією. Відтак твердження про відсутність необхідних договорів не відповідає фактичним обставинам справи та не може бути підставою для коригування митної вартості.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
02.07.2023 позивачем подано до спеціалізованого підрозділу Чернівецької митниці для митного оформлення партію товару – олива моторна М-12ВБ, вміст нафти або нафтопродуктів (вуглеводів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70%, в загальній кількості 22 240 кг, та митну декларацію № 23UA408020041407U1 02.07.2023. 
Загальна вартість товару становить 23 734,70 Доларів США (867 944,75 грн.), що імпортується згідно контракту № CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023, укладеного між Chemtrails Tech Dmcc, (м. Дубай, ОАЕ) (Продацець) та компанією ТОВ «ТД УБТС» (Покупець). 
Відповідно до п. 1.1. Контракту продавець зобов`язується продати та поставити продукт покупцеві з належним товарним правом, вільним від будь-яких обтяжень, який пройшов митне очищення для експорту, а покупець погоджується купити та прийняти від продавця доставлений продукт. 
Положеннями п. 1.2. Контракту визначено, що продукт повинен відповідати гарантованим характеристикам, викладеним у відповідному адендумі до цього договору. Так, згідно із п. 2.1., 3.1. Контракту кількість продукту, який буде продано за цим договором, затверджується відповідним адендумом до кожного замовлення, та повинен бути доставлений на умовах, що затверджені адендумом. 
До вказаного контракту укладено додаток № 2 від 19.06.2023, відповідно до якого погоджено вид продукту, умови постачання, кількість (до 23 тисяч метричних тон на вибір продавця плюс/мінус 5%), зафіксовано ціну за 1 метричну тону – 880 доларів США, термін поставки – червень 2023 року тощо. 
Також, Продавцем Chemtrails Tech Dmcc, (м. Дубай, ОАЕ) надано позивачу листа за підписом директора, який за своїм змістом є пропозицією до купівлі товару за 880 доларів США за 1 тону відповідно до додатку № 2 контракту № CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023.
Продавцем Chemtrails Tech Dmcc, (м. Дубай, ОАЕ) надано позивачу інвойс № DBCH189/2023 від 19.06.2023, відповідно до якого загальна сума за 23 тони товару (олива моторна М-128) складає 20 240 доларів США, при цьому зазначено позитивний баланс залишок з минулої поставки у розмірі 651,20 доларів США за рахунком № DBCH-139А/2023 від 26.05.2023. Зауважив, що вказаний залишок сформувався внаслідок оплати позивачем минулої партії товару згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 13 від 16.05.2023. 
Оскільки ТОВ «ТД УБТС» погодилось на запропоновані умови, 20.06.2023 підприємством оплачено товар на умовах передоплати що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 20.06.2023 на суму 19 588,80 доларів США. 
Після оплати продавцем надано позивачу інвойс №DBCH-189А/2023 від 22.06.2023, відповідно до якого товар в загальній кількості 22 240 кг коштує 19 571,20 доларів США, позитивний баланс складає 668,80 доларів США, виробником даного товару є завод SOCAR, м. Баку, Азербайджанська Республіка. 
Від продавця позивач також отримав контракт № 2389/ЕХ-1923 від 17.12.2021, відповідно до якого Управлінням маркетингу та економічних операцій SOCAR, Азербайджанська Республіка (Продавець) зобов`язується продати Покупцю (SOCAR Overseas DMCC товар – нафтопродукти. 
В подальшому, між позивачем та транспортною компанією M-Trans Lojistik Organizasyon (м. Баку, Азербайджанська Республіка) укладено Експедиторську угоду № МТR01052023 від 01.05.2023 про міжнародне транспортування вантажів автомобільним вантажним транспортом. 
Відповідно до п. 1.1.,2.1.1., 2.1.2. вказаної угоди предметом угоди є надання послуг Експедитора замовнику щодо доставлення вантажу. Експедитор бере на себе зобов`язання організувати доставлення товару до Замовника, експедитор має право укладати угоди від імені Замовника щодо доставлення вантажу. 
Відповідно до п. 3.1. Угоди загальна вартість кожного доставлення вантажу узгоджується між сторонами та вказується в наданих рахунках. 
Згідно із п. 3.2. Угоди Замовник покриває додаткові витрати, що виникають під час доставлення вантажу, на підставі наданих документів. Вони включають вказані нижче збори: замовник покриває матеріальні інтереси експедитора, транспортні витрати, вантажно-розвантажувальні роботи, термінальні збори, страхові збори, складські витрати, штрафи. 
Так, з метою отримання транспортних послуг за вказаним договором позивачем надано M-Trans Lojistik Organizasyon (м. Баку, Азербайджанська Республіка) заявку № 1-28 від 19.06.2023, відповідно до якої позивач прохав надати вантажний автомобіль (тент) на завод SOCAR, м. Баку, Азербайджанська Республіка, не пізніше 22.06.2023 та здійснити доставку вантажу в Україну за адресою: м. Київ, вул. Малинська, 20. 
У відповідь M-Trans Lojistik Organizasyon (м. Баку, Азербайджанська Республіка) надано позивачу довідку б/н б/д із інформацією про вартість послуг перевезення та даними вантажного автомобіля (вартість склала 4163, 50 доларів США, дальність – 3785 км, автомобіль марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 , полуприціп KOGEL д.н. НОМЕР_2 ).
Також, M-Trans Lojistik Organizasyon надано позивачу рахунок-фактуру № GIB20230000000119 від 19.06.2023 на суму 4163,50 доларів США, тобто аналогічну суму, що вказана у довідці M-Trans Lojistik Organizasyon. В подальшому, експортером - SOCAR Marketing and Operations (Управлінням маркетингу та економічних операцій SOCAR, Азербайджанська Республіка) надано інвойс № 1923/032 від 21.06.2023, відповідно до якого зазначено: товар – 22 240 кг (22,24 т) моторної оливи М-128, на загальну вартість 18 459,20 доларів США та дані вантажного автомобіля. 
Також надано інвойс від 22.06.2023, відповідно до якого товар в загальній кількості 22 240 кг коштує 19 571,20 доларів США. 
Експортером здійснено митне оформлення товару відповідно до експортної декларації від 21.06.2023 № 01232000059189, в якій зазначено товар в загальній кількості 22 240 кг загальною вартістю 18 459, 20 доларів США. 
На вказаний товар продавцем надано сертифікат походження товару серії АА № 470584, відповідно до якого товар, який експортується управлінням маркетингу та економічних операцій SOCAR, Азербайджанська Республіка, імпортер - ТОВ «ТД УБТС», моторна олива у кількості 22 240 кг згідно рахунку фактури № DBCH189A/2023 від 22.06.2023, вид пакування - евро куби, виданий в Азербайджанській Республіці для пред`явлення в Україні. 
Також, на товар надано паспорт № 4 від 28.03.2023, якому вказано технічні характеристики товару. 
Для митного оформлення на митний пост Чернівецької митниці України в електронному вигляді подано ряд документів, перелічених у графі 44 митної декларації № 23UA408020041407U1 02.07.2023, що передбачено ст. 335 Митного кодексу України. У вищезазначеній МД вказано митну вартість товару в розмірі:
- Вартість товару – 19 571,20 доларів США; 
- Вартість перевезення - 4163, 50 доларів США; 
Митна вартість склала – 23 734, 70 доларів США (867944,75 грн.), визначену за ціною контракту (за основним методом), в порядку, передбаченому ст. 58 Митного кодексу України. 
В порядку ст. 53 МК України, митний орган 03.07.2023 посилаючись на те, що документи надані документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, а саме: - в рахунку-проформі №DBCH-189/2023 від 19.06.2023 зазначено числове значення балансу (651,20 $), яке документально не підтверджено; - згідно відомостей, зазначених у гр.16 CMR від 21.06.2023 №A 156313, перевізником товару є PE SEMAK Y.Y. Для підтвердження вартості перевезення надана довідка про транспортні витрати від 21.06.2023 №б\н від M-TRANS. Запрохав від представника позивача надати документи, які підтверджують митну вартість, а саме: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про про вартість перевезення оцінюваного товару (для підтвердження умов перевезення та числових значень експедиційно-транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); якщо здійнювалось стахування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається (для підтвердження даних щодо виробника товару, умови поставки та ціни); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставки та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари); виписку бухгалтерської документації ( для деталізації умов оплати); висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни); інформація біржових організацій про вартість сировини (для підтвердження даних щодо виробника товару та ціни). 
Уповноваженою особою позивача додатково надані документи на запит відповідача, проте у відповідь, відповідач надав новий запит наступного змісту: Декларантом додатково надано такі документи: - (9000) контракт відь17.12.2021№2389/ ЕХ-1923 - укладений між SOCAR Marketing and Operations та SOCAR Overseas DMCC. Митне оформлення товару здійснюється за контрактом №CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023, стороною якого є CHEMTRAILS TECH DMCC, а виробником заявлено SOCAR. Договору між CHEMTRAILS TECH DMCC та SOCAR Overseas DMCC не надано; - (9000) документи по утворенню балансу: платіжна інструкція №13 від 16.05.2023, МД від 05.06.2023 №23UA408020036314U8, проформа від 05.05.2023 №DBCH-139/2023$ - (4301) експедиторський договір №MTR010523 від 01.05.2023 – п.3.1 передбачена наявність рахунку, в якому зазначається вартість кожної поставки. Рахунок до оформлення не наданий. Так відсутнє документальне підтвердження числового значення доданих транспортних витрат; - (9000) заявка ТОВ «ТД УБТС» від 19.06.2023 №1-28 на поставку 23 т моторного масла М-12В, а здійснено поставку 23660 т. оливи моторної М-12ВБ; - (3004) E-Fatura №GIB2023000000119 від 19.06.2023 – виставлена логістичною компанією, рахунок щодо експедиційно-транспортних витрат від M-TRANS не надано. Договір між перевізником та експедитором також не надано; - (3014) комерційна пропозиція б/н від 19.06.2023; - (9000) заява №1 від 03.07.2023, що інші документи надати немає можливості. Так, подані документи не спростовують вищевказані розбіжності та невідповідності. Обрано метод визначення митної вартості – резервний. 
Згідно картки відмови у митному оформленні митним органом були досліджено документи: 
- Сертифікат якості (Certificate of quality) № 4 від 30.03.2023 - Рахунок-проформа (Proforma invoice) № DBCH-189/2023 від 19.06.2023 
- Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №1923/032 від 21.06.2023 - Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №DBCH-189A/2023 від 22.06.2023 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) № A 156313 від 21.06.2023 
- Банківський платіжний документ, що стосується товару № 18 від 20.06.2023 
- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 21.06.2023 
-Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023 - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 19.06.2023 
- Договір про надання послуг митного брокера № 28/07 від 28.07.2022 
- Сертифікат про походження товару форми СТ-1 AZ UA 23 012124 B від 22.06.2023
- Інші некласифіковані документи Технічний опис від 15.05.2023 
- Копія митної декларації країни відправлення б/н від 21.06.2023 
-Митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів № 23UA408020041407U1 від 02.07.2023 
За результатами аналізу зазначених документів митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA408020/2023/000980.
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті електронної митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товару, оскільки позивачем подано до митниці документи на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність в таких документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Суд зауважив, що правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями МК України від 13.03.2012 р. № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012. 
Положеннями ч. 1 ст. 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 257 МК України визначено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
На виконання пп. «ж» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема відомості про товари: митна вартість товарів та метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні використовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю ( ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості ( ч. 6 ст. 54 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів..
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
За правилами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи..
Водночас за приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України).
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2 підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування вказано, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:
- в рахунку-проформі №DBCH-189/2023 від 19.06.2023 зазначено числове значення балансу (651,20 $), яке документально не підтверджено; 
- згідно з відомостями, зазначеними у гр.16 CMR від 21.06.2023 №A 156313, перевізником товару є PE SEMAK Y.Y. Для підтвердження вартості перевезення надана довідка про транспортні витрати від 21.06.2023 №б\н від M-TRANS. Оскільки довідка про перевезення не є документом первинного бухгалтерського обліку, а інших документів щодо транспортних витрат не надано, виникає питання щодо документального підтвердження числового значення доданих транспортних витрат; 
- в інвойсі №1923/032 від 21.06.2023 та копії митної декларації країни відправлення б/ н від 21.06.2023 зазначено реквізити контракту від 17.12.2021№2389/ЕХ-1923, який до оформлення не надано. До митного оформлення подано контракт від 02.05.2023 CHEM/TDUBTS 1/23.
Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару відповідно до ст. 64 МК України. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару, оформленого за МД №UA100270/2023/190675 від 25.04.2023 «Масла моторні, у вигляді оливоподібної рідини, являють собою мастильний матеріал із вмістом нафтопродуктів більше 70 мас.% в якості основного складового, без вмісту дисульфіду молібдена. Призначені для використання в дизельних та бензинових двигунах. Розфасовані в металеві бочки по 200л.: MAXIMUM 15W40 CF-4/CF/SG 15шт.;MAXIMUM 10W40 CF-4/CF/SG- 15шт.Країна виробництва-AZ.», рівень митної вартості 1,75 USD/кг.
Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості від 03.07.2023, митний орган, посилаючись на застосування резервного методу відповідно до статті 64 МК України та використання як джерела МД №UA100270/2023/190675 від 25.04.2023 із рівнем митної вартості 1,75 USD/кг, фактично обмежився зазначенням номера і дати цієї декларації, а також навів опис товару, що за нею оформлювався (масла моторні з вмістом нафтопродуктів понад 70 мас. %, у металевих бочках по 200 л, із визначеним призначенням для використання в дизельних та бензинових двигунах). 
Водночас у рішенні не наведено порівняння умов поставки, обсягів партії, комерційних умов товару та інших істотних характеристик товару, оформленого за митною декларацією, взятою митницею за основу, із товаром, задекларованим позивачем, а також не розкрито здійснених коригувань та не зазначено докладної інформації і джерел, використаних при визначенні митної вартості оцінюваного товару.
Колегія суддів зауважує, що не зазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом додатково свідчить про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем раніше визнаних митними органами вартостях може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладено в постановах Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 р. у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 р. у справі № 640/29559/20.
Надаючи оцінку посиланню митного органу на відсутність документального підтвердження числового значення балансу у розмірі 651,20 дол. США, зазначеного в рахунку-проформі №DBCH-189/2023 від 19.06.2023, колегія суддів виходить з такого.
Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем до митного оформлення було надано платіжне доручення №18 від 20.06.2023 в іноземній валюті на суму 19 588,80 дол. США як доказ оплати за поставлений товар. 
При цьому, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, поставка товару за договором № CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023, укладеного між Chemtrails Tech Dmcc, (м. Дубай, ОАЕ) (Продавець) та компанією ТОВ «ТД УБТС» (Покупець) не була першою в межах вказаного договору, а числове значення балансу у сумі 651,20 дол. США сформувалося внаслідок переплати за попередньою поставкою. 
На підтвердження цього позивачем надано платіжну інструкцію №13 від 16.05.2023, митну декларацію від 05.06.2023 №23UA408020036314U8, проформу №DBCH-139/2023 від 05.05.2023, а також інвойс №DBCH-139А/2023 від 26.05.2023, в якому відображено фактичну оплату у сумі 19 360,00 дол. США при належній до сплати сумі 18 708,80 дол. США, що зумовило утворення позитивного балансу 651,20 дол. США, який був врахований у наступній проформі. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначене у рахунку-проформі числове значення балансу в повному обсязі підтверджується наданими декларантом документами та не свідчить про недостовірність заявленої митної вартості.
Щодо наведеного в оскаржуваному рішенні посилання митного органу на те, що відповідно до відомостей графи 16 CMR від 21.06.2023 №A 156313 перевізником товару є PE ОСОБА_1 , тоді як на підтвердження вартості перевезення подано довідку про транспортні витрати від 21.06.2023 №б/н, видану M-TRANS, яка, на думку відповідача, не є первинним бухгалтерським документом, а інших підтвердних документів щодо транспортних витрат не надано, у зв`язку з чим поставлено під сумнів документальне підтвердження числового значення заявлених транспортних витрат, слід зазначити наступне. 
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та M-Trans Lojistik Organizasyon укладено експедиторську угоду №MTR01052023 від 01.05.2023, відповідно до якої експедитор зобов`язався організувати міжнародне перевезення вантажу та має право самостійно укладати договори з безпосередніми перевізниками, сплачувати збори та інші витрати, які компенсуються замовником на підставі виставленого рахунку. 
На виконання зазначеної угоди експедитором на підставі заявки позивача надано довідку із зазначенням вартості перевезення (4163,50 дол. США) та рахунок-фактуру №GIB20230000000119 від 19.06.2023, що містить відповідні числові показники. Зазначена «E-Fatura» є рахунком експедитора та первинним документом, який підтверджує вартість наданих послуг, тоді як участь у перевезенні безпосереднього перевізника PE SEMAK Y.Y., зазначеного у графі 16 CMR, відповідає умовам експедиторської угоди та не суперечить їй. 
Договори між експедитором і перевізником є складовою внутрішньої господарської діяльності експедитора, стороною яких позивач не є, а відтак їх ненадання не може свідчити про недокументованість транспортних витрат. 
За таких обставин доводи митного органу щодо відсутності підтвердження числового значення транспортних витрат є необґрунтованими.
З приводу доводів митного органу про те, що в інвойсі №1923/032 від 21.06.2023 та копії митної декларації країни відправлення б/ н від 21.06.2023 зазначено реквізити контракту від 17.12.2021№2389/ЕХ-1923, який до оформлення не надано (надано контракт від 02.05.2023 CHEM/TDUBTS 1/23), колегія суддів зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що митне оформлення спірної поставки здійснювалося за контрактом №CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023, укладеним між позивачем та CHEMTRAILS TECH DMCC (ОАЕ), який виступає продавцем товару та є дистриб`ютором виробника. 
Виробником товару (оливи) є завод SOCAR, зареєстрований як юридична особа під назвою SOCAR Marketing and Operations. З огляду на корпоративну структуру групи компаній SOCAR, безпосереднє укладення зовнішньоекономічного договору між позивачем і виробником не здійснювалося, оскільки завод SOCAR Marketing and Operations уклав контракт №2389/ЕХ-1923 від 17.12.2021 із підрозділом — компанією SOCAR Overseas DMCC (ОАЕ).
Згідно з експортною декларацією від 21.06.2023 №01232000059189, у якій експортером зазначено SOCAR Marketing and Operations, міститься посилання саме на контракт №2389/ЕХ-1923 від 17.12.2021, укладений між SOCAR Marketing and Operations та SOCAR Overseas DMCC. 
У свою чергу, SOCAR Overseas DMCC укладено контракт №DMCC/2022-S-014 від 12.04.2022 із CHEMTRAILS TECH DMCC — продавцем позивача за контрактом №CHEM/TDUBTS 1/23 від 02.05.2023. 
Таким чином, надані позивачем документи підтверджують послідовний ланцюг договірних відносин між виробником, його уповноваженим підрозділом та дистриб`ютором, який здійснив поставку товару позивачу.
Крім того, встановлено, що контракт №2389/ЕХ-1923 від 17.12.2021 був витребуваний митним органом та наданий позивачем у відповідь на запит. 
За таких обставин твердження відповідача про ненадання відповідного договору або про наявність невідповідностей у поданих документах не відповідають фактичним даним справи та не свідчать про недостовірність заявленої митної вартості, а відтак є необґрунтованими.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що документи ТОВ «ТД УБТС» які подані до митного оформлення, не містили жодних розбіжностей, які б вплинули на правильність визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, однак митним органом не було надано їм належного аналізу та оцінки, як і не наведено мотивів, на підставі яких вказані документи та доводи позивача не взяті до уваги під час ухвалення рішення про коригування митної вартості товару.
Під час перегляду даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Чернівецькою митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначалось вище, зазначену в оскаржуваному рішенні від 03.07.2023 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в МД № UA100270/2023/190675 від 25.04.2023.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Проте, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості шляхом використання вищевказаної митної декларації, митним органом не наведено жодних пояснень зроблених коригувань.
Резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення вимог ст. 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору, як за основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Чернівецької митниці про коригування митної вартості товарів від 03.07.2023 № UA408000/2023/000284/2 винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту картки відмови № UA408020/2023/000980 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, вбачається, що остання містить вимоги, виконання яких забезпечує митне оформлення - подання нової МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування митної вартості.
Тобто, подання нової митної декларації не було для декларанта повністю добровільним.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.
З огляду на вказане, картка відмови № UA408020/2023/000980 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню.
З огляду на те, що в апеляційній скарзі відповідачем не наведено жодних доводів та заперечень щодо законності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних із перекладом письмових документів з іноземної мови на державну мову, колегія суддів, діючи в межах апеляційного перегляду, визначених статтею 308 КАС України, не вбачає підстав для перевірки та надання оцінки таким висновкам суду першої інстанції. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
На виконання вимог ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року по справі № 520/24614/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк