ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/2417/25	

Головуючий суддя І інстанції - Савонюк М.Я.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року в справі №340/2417/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області про відмову у зарахуванні йому до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 та періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) в подвійному розмірі відповідно дост.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок його пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Київській області провести виплату перерахованої пенсії з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії із зарахуванням періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 16.12.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, з 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1. Апелянт вказував, що має нарікання щодо записів у трудовій книжці позивача. До страхового стажу згідно із записами трудової книжки не враховані періоди роботи: з 18.02.1990 по 30.12.1990 на посаді медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення містять виправлення; з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка, у зв`язку з відсутністю назви підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу; період з 19.09.1996 по 01.04.1997 на посаді масажиста в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В. С. Георгієвського, оскільки наказ про зарахування на роботу містить виправлення; період з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж. Апелянт зазначав. що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Апелянт посилався на ст.24 вказаного Закону, згідно якої здійснюється обчислення стажу у подвійному розмірі, зокрема, і стажу роботи в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а, також, у закладах з надання психіатричної допомоги. Приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2004 року не застосовуються в частині обчислення стажу для розрахунку розміру пенсії, згідно п.16 розділу ХV Прикінцевих положень Закону застосовується лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років. Апелянт зазначив, що позивач не отримує пенсію за вислугу років як працівник сфери охорони здоров`я, їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 04.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято рішення від 09.01.2025 року №103750008679 про призначення пенсії за віком з 16.12.2024 року, визначено страховий стаж 32 роки 8 місяців 5 днів.
Встановлено, що рішенням від 09.01.2025 року № 103750008679 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 16.12.2024 року, з урахуванням страхового стажу 32 роки 11 місяців 5 днів, до страхового стажу згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 не враховані періоди роботи: з 18.02.1990 по 30.12.1990 на посаді медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення містять виправлення; з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка, у зв`язку з відсутністю назви підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу; з 19.09.1996 по 01.04.1997 на посаді масажиста в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В. С. Георгієвського, оскільки наказ про зарахування на роботу містить виправлення; з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж.
28.02.2025 року з метою врахування певних періодів роботи до страхового стажу, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи з 01.11.1994 по 01.07.1998, з 27.07.1998 по 03.04.2000, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) відповідно до статті 60 Закону №1788-XII та провести перерахунок пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1991, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 та виплатити перераховану пенсію з 16.12.2024. Листом №2354-2068/T-02/8-1100/25 від 19.03.2025 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, факт роботи в закладах (відділеннях) охорони здоров`я, зазначених у статті 60 Закону №1788-XII, підтверджується уточнюючими довідками, виданими відповідними закладами охорони здоров`я або архівними установами. Повідомлено, що періоди роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991 та з 19.09.1996 по 01.04.1997 можуть бути зарахованими до страхового стажу за умови підтвердження їх документами, передбаченими пунктом 3 Порядку №637. Період роботи з 05.07.2000 по 27.07.2002 може бути зарахованим до страхового стажу за умови його підтвердження документами, передбаченими пунктом 3 Порядку №637 або ж за результатами перевірки обґрунтованості внесених до трудової книжки записів про період роботи, проведеної за окремою заявою. Для врахування періодів роботи відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючі довідки, видані відповідними закладами охорони здоров`я або архівними установами, із зазначенням періодів роботи, відпусток без збереження заробітної плати, переведень, суміщень (за наявності).
До матеріалів справи долучено копію трудової книжки ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , згідно записів якої, 18.02.1990 ОСОБА_1 згідно наказу №14 від 16.02.1990 прийнятий на посаду медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області, звільнений 30.12.1990 за власним бажанням (наказ №90 від 29.12.1990), запис містить виправлення в даті звільнення зокрема місяць « 10» виправлено на « 12», аналогічне виправлення здійснено і в даті наказу про звільнення; 03.01.1991 прийнятий на посаду медбрата в лабораторї медичного відділу СП «Тавріка» (наказ №76 від 03.01.1991), наказом №84 від 28.01.1991 звільнений з роботи 28.01.1991 за власним бажанням; 01.11.1994 прийнятий на посаду палатної медсестри в Республіканську клінічну психлікарню №1 згідно наказу №216 від 01.11.1994, звільнений 07.01.1996 за угодою сторін (наказ №6 від 11.01.1996); 19.09.1996 прийнятий на роботу масажистом тимчасово в Санаторій-профілакторій при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського згідно наказу №28 від 17.09.1996, звільнений 01.04.1997 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (наказ №4 від 01.04.1997), такий запис містить виправлення в частині номеру наказу про прийняття на роботу; 01.07.1998 прийнятий тимчасово на посаду медсестри по догляду за хворими в Республіканську психлікарню №5 (наказ №118-к від 30.06.1998), звільнений 27.07.1998 наказом №134-к від 24.07.1998 за власним бажанням; 03.04.2000 наказом №271-Л від 03.04.2000 прийнятий на посаду медсестри-анестезиста у відділення анестезіології по строковому трудовому договору в Республіканську дитячу клінічну лікарню, звільнений 02.07.2000 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (наказ №554-Л від 30.06.2000); 05.07.2000 згідно наказу №48-к від 04.07.2000 прийнятий на посаду менеджера по закупівлі та реалізації товарів продовольчої та непродовольної групи у Фірмі «СІТАК», 27.07.2002 звільнений з роботи за власним бажанням (наказ №49-к від 20.07.2002), 01.08.2003 прийнятий на посаду лікаря-патологоанатома в Судацьке ТМО (наказ №375 від 31.07.2003), звільнений 01.08.2005 за власним бажанням (наказ №526к від 01.08.2005); 09.08.2005 прийнятий на посаду лікаря-патологоанатома патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківську ЦРЛ (наказ №93 від 08.08.2005); з 09.09.2005 переведений на посаду завідувача патологоанатомічного відділення, лікаря патологоанатома.
Згідно ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Відповідно до ст. 20, ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Статтею 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 3, п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. 
Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників.
Як вказано вище, наявна трудова книжка ОСОБА_1 , яка підтверджує періоди роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990. У записі під номером 3 містяться відомості про прийняття на роботу позивача з 18.02.1990 медбратом Нижньогорської районної лікарні Кримської області. Запис не містить будь-яких виправлень чи неточностей. У даному записі зазначено номер та дату наказу про призначення на посаду.
Факт роботи ОСОБА_1 у період з 18.02.1990 по 30.12.1990 в Нижньогорській районній лікарні Кримської області підтверджується записом в трудовій книжці в повному обсязі.
Також до загального страхового стажу позивача слід зараховувати період роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка. Адже про таку роботу наявний запис у трудовій книжці із зазначенням посади на якій працював ОСОБА_1 , назви установи, номерів та дат наказів про призначення та звільнення. Записи про роботу є чіткими і не містять жодних виправлень, закреслень, чи неточностей, завірені відбитками печаток.
У трудовій книжці ОСОБА_1 під номером 11 міститься запис про прийняття на роботу позивача на роботу масажистом тимчасово в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського. Запис містить виправлення в частині номеру наказу про прийняття на роботу - первинний запис виправлено на 8 шляхом наведення цифри. Запис у графі 2 про дату початку трудових відносин позивача, як і дата самого наказу про прийняття на роботу жодних виправлень не містять,
У трудовій книжці міститься запис під номером 12 про звільнення ОСОБА_1 з Санаторія-профілакторія при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського. В даному записі значаться відомості про звільнення позивача у зв`язку з закінченням трудового договору, відсутні будь-які виправлення чи неточності, зазначено номер та дату наказу про звільнення з роботи.
Факт роботи ОСОБА_1 та періоди роботи з 19.09.1996 по 01.04.1997 в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського підтверджуються записом в трудовій книжці в повному обсязі.
Варто вказати, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Встановлено, що до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж .
Відповідно до ч. 6 ст. 20, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Суд зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Особа-працівник не повинен нести відповідальність тим більше отримувати негативні наслідки у вигляді не зарахування стажу роботи при призначенні пенсії у разі несплати роботодавцем пенсійних внесків. 
Відносно зарахуванням періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Робота, у тому числі у закладах охорони здоров`я підтверджується трудовою книжкою і не передбачено подання в обов`язковому порядку уточнюючих довідок. 
Відповідно до статей 1, 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення. Лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Відповідно до статей 1, 10 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 року №385, лікарні та санаторно-профілакторні заклади, психлікарні входять вказаного переліку.
Відповідно до ч.4 ст.24, п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року.
Згідно відомостей з трудової книжки ОСОБА_1 у період з 01.11.1994 по 07.01.1996 працював палатною медсестрою в Республіканській клінічній психлікарні №1, а з 01.07.1998 по 27.07.1998 медсестрою по догляду за хворими в Республіканській психлікарні №5. У період з 03.04.2000 по 02.07.2000 ОСОБА_1 працював медсестрою-анестезиста у відділенні анестезіології в Республіканській дитячій клінічній лікарні. У період з 01.08.2003 по 01.08.2005 ОСОБА_1 працював лікарем-патологоанатомом в Судацькому ТМО, з 09.08.2005 по 08.09.2005 лікарем-патологоанатомом патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківській ЦРЛ, з 09.09.2005 завідувачем патологоанатомічного відділення, лікарем патологоанатом вказаного лікувального закладу.
Суд враховує, що ОСОБА_1 працював на посадах медичної сестри, лікаря у закладах охорони здоров`я (лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я, санаторно-курортні), і тому має право у зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі. Робота у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Робота у психіатричних лікарнях також зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано, що згідно із статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пенсійний орган у даному випадку ГУ ПФУ в Кіровоградській області у випадку сумнівів у правильності та достовірності поданих позивачем документів при призначенні пенсії не позбавлений можливості здійснювати перевірку даних, необхідних для призначення пенсії. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб. 
Дані про страховий стаж ОСОБА_1 також у частині необхідності зарахування у подвійному розмірі підтверджуються наявною та наданою трудовою книжкою, записи якої не викликають сумніви. 
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року в справі №340/2417/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко