ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/18118/25  Номер провадження 33/814/496/26	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я. М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П. за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Рябоконь О.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2026 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2026 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 665,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_2 визнано винним у тому, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №540527 від 14.12.2025 ОСОБА_3 14.12.2025 р. о 12 год. 32 хв., керуючи транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Відмова від проходження огляду фіксувалася із застосуванням технічного засобу відеозапису згідно постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 р. зі змінами від 20.01.2023 р. внесеними постановою КМУ №57 та згідно ст. 266 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №323913 від 14.12.2025 ОСОБА_3 14.12.2025 р. о 13 год. 10 хв. на законну вимогу працівника поліції передати для тимчасового вилучення посвідчення водія неодноразово відмовлявся, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2026 року скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова Шевченківського районного суду м. Полтава від 09 лютого 2026 року винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд підійшов формально до вивчення обставин справи, таким чином постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.
Акцентує увагу, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб незаконно, оскільки не мають на це законних підстав вимагати в особи надати документи чи вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. 
Стверджує, що аналізуючи усі наявні у справі та досліджені під час судового розгляду справи судом першої інстанції докази у їх сукупності та взаємозв`язку, очевидним є висновок про відсутність належних, допустимих та достовірних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР 1 №540527 від 14.12.2025 ОСОБА_3 14.12.2025 р. о 12 год. 32 хв., керуючи транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Відмова від проходження огляду фіксувалася із застосуванням технічного засобу відеозапису згідно постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 р. зі змінами від 20.01.2023 р. внесеними постановою КМУ №57 та згідно ст. 266 КУпАП. Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД №323913 від 14.12.2025 ОСОБА_3 14.12.2025 р. о 13 год. 10 хв. на законну вимогу працівника поліції передати для тимчасового вилучення посвідчення водія неодноразово відмовлявся, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 185 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540527 від 14.12.2025 р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2025 р., записами з відеозапису.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_3 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Доводи апелянта про те, що постанова Шевченківського районного суду м. Полтава від 09 лютого 2026 року винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд підійшов формально до вивчення обставин справи, таким чином постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що працівниками було зупинено транспортний засіб Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1 , (хронологічний відрізок 18:35:20 – триває далі) працівниками поліції роз`яснено наслідки зупинки, в подальшому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, роз`яснено наслідки відмови від проходження, однак останній ухилявся від проходження огляду у зв`язку з чим його дії працівниками поліції було розцінено, як відмову від проходження огляду. 
Доводи щодо незаконності дій працівників поліції щодо зупинки автомобіля, є необґрунтованими враховуючи діючий в країні військовий стан та спростовуються зібраними доказами, відповідно до яких зупинка була зумовлена з`ясуванням обставин щодо дотримання водієм ПДР України. 
Виходячи з обставин справи та часу зупинки доводи апеляційної скарги, щодо неможливості проходження огляду на стан сп?яніння зважаючи на неможливість залишення на місці зупинки дружини з дитиною, не беруться до уваги, оскільки вони не підтвердженні доказами, які б вказували на реальність загрози та зважаючи на наявність інших варіантів вирішення вказаного питання..
Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП. 
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП.
Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_2 , а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540527 від 14.12.2025 р., направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2025 року та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2026 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Г.Л. Карпушин