ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3350/26 Справа № 178/1278/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,
на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, 
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,
на додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року, -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
10.05.2024 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому позивач просив стягнути з відповідача: 
- заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг без номеру від 04.09.2007 року у розмірі 17 346, 67 грн, станом на 14.06.2020 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 588, 74 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4 757, 93 грн.
- судовий збір у розмірі 2101 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року заяву представника відповідача Мариненка Ярослава Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду 14 жовтня 2022 року Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року скасоване.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № б/н від 04 вересня 2007 року станом на 14 червня 2020 року в розмірі 12588,74 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2288,17 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволена частково.
Додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року скасоване.

Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2025 року касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернута заявнику.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанова Дніпровського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року, постанова Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року та ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2022 року скасовані, а справу № 178/1278/20 направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
23.05.2022 рокувід Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що Заява № б/н від 26.09.2007 року недійсною не визнавалася, належних доказів, що підпис в Заяві належить не відповідачу, а іншій особі, матеріали справи не містять, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідач не подавав.
В тексті Анкети-заяви сторони погодили розмір відсоткової ставки 3% на місяць із розрахунку 360 днів.
Тож у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення позовних вимог.

01.08.2022 року від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування додаткового рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року та відмовити відповідачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої ін. станції не врахував складність справи, обсяг виконаної роботи, принцип розумності та співмірності. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзиви на апеляційні скарги, в порядку ст.360 ЦПК України, не надходили. 

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.214-215).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
Щодо рішення.

04 вересня 2007 року між сторонами укладено договір б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Отримавши кредит, відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 17346,67 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 12588,74 грн., за простроченими відсотками в сумі 4757,93 грн.
Відповідач, посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу, що підтверджувало б виникнення кредитного зобов`язання.
Ухвалою суду від 20 січня 2022 року від акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витребувано оригінал заяви б/н від 04.09.2007 року, що підписаний відповідачем; оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 26.09.2007 року, що підписаний відповідачем, але жодного документу до суду позивачем чи представниками позивача не надано.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо додаткового рішення.

Представником відповідача 12.05.2022 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині питання про стягнення судових витрат, що поніс відповідач, які складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.
Задовольняючи вимоги про ухвалення додаткового рішення в цієї частині суд першої інстанції виходив із того, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахування часу розгляду справи, обсягу виконаної представником відповідача роботи по справі суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

Щодо рішення.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог були надані копії письмових доказів.

Представником відповідача було заявлене клопотання про витребування оригіналів письмових доказів (т.1 а.с.198).

Вказане клопотання судом першої інстанції було задоволено та ухвалою від 20 січня 2022 року (т.1 а.с.204) витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» оригінал заяви б/н від 04.09.2007 року, що підписаний відповідачем та оригінал довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 26.09.2007 року, що підписаний відповідачем.
В той же день, тобто 20.01.2022 року копію ухвали про витребування доказів було надіслано поштою на адресу позивача (т.1 а.с.205).
27.01.2022 року копію ухвали про витребування доказів отримав особисто представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про що написав розписку (т.1 а.с.207).

Але до моменту ухвалення рішення судом першої інстанції, тобто до 04 травня 2022 року, витребувані судом докази надані не були.

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи обставини справи та наведений припис ЦПК України Заява б/н від 04.09.2007 року та Довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 26.09.2007 року (копії яких є в матеріалах цивільної справи) не можуть бути взяти до уваги як доказ.

А без зазначених документів позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають, оскільки є недоведеним, що між сторонами були кредитні відношення. 

Тож ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Щодо додаткового рішення. 

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення врахував час розгляду справи, обсягу виконаної представником відповідача роботи, врахував підтвердження банківською квитанцією (т.1 а.с.233) фактично оплачених послуг та дійшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду цілком погоджується з таким висновком, оскільки він ґрунтується на положення статті 137 ЦПК України та наведеної практики Верховного Суду.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення та додаткове суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга на рішення суду та апеляційна скарга на додаткове рішення суду не підлягають задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року та апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року залишити без задоволення.
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення виготовлено 17.02.2026 року.

Судді: