ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/18301/20 Головуючий суддя І інстанції Тимченко А. М.
Провадження № 22-ц/818/838/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року     м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді Яцини В.Б.,
суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року, у справі за заявою третьої особи, яка заявляє самостійни вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання малолітьої дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дітей разом з батьком,-
в с т а н о в и в :
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей разом з батьком.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2021 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю прийнято до провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження..
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом  ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, зустрічний позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком та об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей по Шевченківському району департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей разом з батьком  до судового розгляду.
15.08.2025 через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом- ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів, а саме :1. Відповідь № 01-22/40 від 24.04.2025 КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «ЗАКЛАД ДОШКІЛЬНОЇ ОСВІТИ (ЯСЛА-САДОК) №101 ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ»; 2. Відповідь ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області на адвокатський запит від 18.04.2025 № 35аз 119-64/17-2025 з додатками: постанова про закриття кримінального провадження на 2 (двох) аркушах та витягу з ЄРДР на 1 (одному) аркуші.
Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що ОСОБА_1 пропущено строк на подання доказів у справі, оскільки підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 01 вересня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами до позивача за первісним позовом та залучення у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги у справі №638/18301/20 відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою представник ОСОБА_2 – ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами до позивача за первісним позовом та залучити у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги у справі №638/1830/20.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у межах розгляду справи подавались клопотання про з`ясування думки дитини, також було подано клопотання про виклик свідків для надання нею свідчень, але судом звернення були відхилені, та позбавлено можливості ОСОБА_2 висловити свою думку.
Вказує, що 25.03.2025 року підготовче засідання по даній справі було закрито та призначено слухання по суті, а право вступити в справу у якості третьої особи дізналась лише при укладення договору про надання правничої допомоги, тому просила суд для реалізації свого права залучити її до справи та надати процесуальний статус відповідно до законодавства України.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами до позивача за первісним позовом та залучення у якості третьої особи суд зазначив, що виходячи із норми ч.1 ст.52 ЦПК України за якою визначено порядок подання позову третьою особою, та обґрунтування заяви щодо причин пропущеного строку, суд дійшов висновку що відсутні підстави для поновлення строку для подання позову третьою особою,
Проте погодитись з такими висновками суду не можна.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.
Згідно з ч.3, 4 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.
Як роз`яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.
Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги є однорідними, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.
До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України
З аналізу наведених норм процесуального закону та відповідних роз`яснень Постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що процесуальний закон передбачає певні умови прийняття судом позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету позову: 1) взаємний зв`язок первісного позову та позову третьої особи; 2) однорідність вимог та нерозривна пов`язаність вимог між собою; 3) від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших; 4) доцільність спільного розгляду цих позовів.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Також, Велика палата Верховного суду у справах від 13.03.2019 № 916/3245/17 та від 12.06.2019 № 916/542/18 дійшла висновку про те, що позов третьої особи, поданий, згідно приписів ст. 52 ЦПК України, може бути прийнятий судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами до позивача за первісним позовом.
Зазначена позовна заява містить клопотання про поновлення строку на пред`явлення позовної заяви.
В силу ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1,2 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Строки на подання позову третьою особою є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно з позовом або викладається у позові у вигляді клопотання. 
При вирішенні питання про поновлення строку на подання позовної заяви третьою особою необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Наведених вимог процесуального закону суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, адже допустив порушення норм процесуального права, а саме частин першої та другої статті 127 ЦПК України, проявивши надмірний формалізм. 
Суд помилково застосував норму частини другої статті 126 ЦПК України, стверджуючи, що право на вчинення процесуальної дії втрачено.
Навіть якщо строк визначено, він, по суті, є мінімальним строком, встановленим законом і його пропуск, у разі визнання причин поважними, мав би вирішуватися шляхом поновлення. 
Відмова у розгляді клопотання по суті лише з формальної підстави «неможливості поновлення строку» призвела до позбавлення відповідача права на ефективний судовий захист.
Водночас, встановивши факт пропуску строку, суд першої інстанції не оцінив причини його пропуску, які були детально викладені позивачем ОСОБА_2 у клопотанні. 
Така позиція прямо суперечить завданню цивільного судочинства, принципам справедливого судового розгляду та доступу до правосуддя. 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Таким чином, вирішенню питання про застосування наслідків пропуску строку (залишення без розгляду чи повернення) має передувати обов`язкове дослідження та оцінка судом причин, наведених учасником справи на обґрунтування клопотання про поновлення строку. Невиконання судом цього ключового обов`язку свідчить про недотримання основних засад судочинства, оскільки суд, по суті, не здійснив належного судового контролю за дотриманням процесуальних строків.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 18 лютого 2026 року.

Головуючий суддя  В.Б. Яцина.

Судді колегії  О.В.Маміна. 

О.Ю.Тичкова.