ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року	справа № 380/1372/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ЄДРПОУ 00032684), Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у Львівській області ( 79000, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ЄДРПОУ 08592247) визнати протиправними дії, зобов`язати вчинити дії,-
встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якій з урахуванням заяви від 3.03.2026 просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства Внутрішніх справ України викладене у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №51441/51-2025 від 8.12.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності за захворювання, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України та Головне управління МВС України у Львівській області вчинити дії, спрямовані на призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України№ 850 від 21.10.2015, у порядку та межах компетенції кожного з відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно з довідкою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК № 1 від 29.07.2024 серії 12 ААА № 027881 та випискою з акту огляду медико- соціальною експертною комісією від 29.07.2024 № 012073 позивачу встановлено III (третю) групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ступінь втрати професійної працездатності - 45%. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 380/23887/24 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення листом від 16.10.2024 року №28898- 2024 заяви щодо призначення мені одноразової грошової допомоги; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути мою заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. 12 листопада 2025 року позивач повторно подав заяву на ім`я голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області з вичерпним переліком документів для отримання грошової допомоги. Листом № 51441/51-2025 від 08.12.2025 відділ координації пенсійних питань МВС України повідомив Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про те, що на виконання доручення керівництва МВС спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зазначено, що за результатами розгляду вищезазначених матеріалів Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України встановлено, що при огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією допущено порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення), відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Також зазначено, що лікарсько- консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся. Вказані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області. Позивача повідомлено про необхідність прибути до Ліквідаційної комісії для отримання поданих документів та висновку. Вказав, що відповідач безпідставно повернув матеріали щодо призначення допомоги позивачу, відтак звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 28 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою судді від 20 лютого 2026 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді від 9 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Від Міністерства внутрішніх справ України (надалі- відповідач 1) на адресу суду надійшов відзив у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що Відділом координації пенсійних питань МВС України на виконання доручення керівництва МВС спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, надіслані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025, у справі № 380/23887/24. За результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок. Висновок із матеріалами було надіслано на адресу ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 08.12.2025 вих. № 51441/51-2025. Підставою для відмови МВС України у погодженні висновку про виплату йому одноразової грошової допомоги слугував факт незалучення при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії. Оскільки позивач перебував в трудових (службових) відносинах з ГУМВС України в Львівській області, саме цей орган і проводить виплату одноразової грошової допомоги, у разі задоволення позовних вимог, як то передбачено Порядком №850, оскільки на МВС України покладено обов`язок щодо прийняття рішення, а не забезпечення виплати грошової допомоги. Просив відмовити у задоволенні позову.
Від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі- відповідач 2) на адресу суду надійшов відзив у якому проти позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що за результатами опрацювання повторно надісланих матеріалів щодо призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 виявлено окремі недоліки, що унеможливили прийняття рішення за ними, зокрема, відмітка органу внутрішніх справ на його заяві від 14.08.2024 потребує доопрацювання в частині засвідчення печаткою. У попередньому розгляді документів ОСОБА_1 за результатом розгляду матеріалів щодо призначення одноразової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано на те, що при огляді його медико-соціальною експертною комісією допущено порушення вимог положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», що було чинним на день огляду заявника – 19.07.2024. При проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучались та лікарсько-консультативна комісія ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» заявника на МСЕК не направляла. З урахуванням зазначеного матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було повторно повернуто на доопрацювання. Стверджує, що на момент подання позивачем матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, які надіслані Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Львівській області до МВС України, такі містили недоліки щодо медичних питань, що у свою чергу робить їх такими, що не відповідають вимогам постанови КМУ від 21.10.2015 №850. Відтак, невідповідність надісланих матеріалів вимогам Положення унеможливила прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Порядком. Просив у задоволенні позову відмовити.
Всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.
Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України до 2008 року.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 782 від 25.12.2008 виданого Військово-лікарською комісією ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_1 перебував на посаді командира відділення автотранспортної роти БМОП «Беркут» у званні ст. прапорщик міліції. У п.15 цього свідоцтва про хворобу зазначено діагноз і постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) та вказано, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 027881 від 01.11.2023 ОСОБА_1 було встановлено 45 % втрати професійної працездатності в результаті отримання захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ №012073 від 29.07.2024 ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
3.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС у Львівській області з заявою (рапортом) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності. До вказаної заяви позивач долучив відповідні підтверджуючі документи.
Згідно з листом відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 16.10.2024 №28898-2024 при проведені медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС України до складу комісії не залучались, під час проведення медико-соціальної експертизи представлення ОСОБА_1 працівником ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не здійснювалось, що унеможливило прийняття рішення за надісланими матеріалами згідно з Порядком; матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто на доопрацювання.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/23887/24 позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення листом від 16.10.2024 №28898-2024 заяви щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
12 листопада 2025 року позивач повторно подав заяву на ім`я голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області з вичерпним переліком документів для отримання грошової допомоги. 
08.12.2025 Відділ координації пенсійних питань МВС України листом № 51441/51-2025 повідомив Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про те, що на виконання доручення керівництва МВС спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . 
У вказаному листі зазначено про те, що за результатами розгляду вищезазначених матеріалів Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України встановлено, що при огляді ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією допущено порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення), відповідно до якого МСЕК колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Також зазначено, що лікарсько- консультативною комісією лікарні (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» ОСОБА_1 на МСЕК не направлявся. Вказані документи щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області.
Вважаючи дії відповідача щодо повернення заяви про виплату одноразової грошової допомоги протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».
Однак тим же ж п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Статтею 23 Закону України «Про міліцію» встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).
Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пункт 8,9 Порядку №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, Порядком №850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме Міністерство внутрішніх справ України.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ Закон України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.
Проте, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ.
Тобто, аналіз наведених вище норм чинного законодавства України дозволяє суду дійти висновку про те, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VІІІ, а обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України
Суд встановив, що Відділом координації пенсійних питань МВС України на виконання доручення керівництва МВС спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянув матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі – Порядок), надіслані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025, у справі № 380/23887/24.
За результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 було прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок. Висновок із матеріалами було надіслано на адресу ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області листом Відділу координації пенсійних питань МВС України від 08.12.2025 вих. № 51441/51-2025.
Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Як встановлено судом, у Порядку №850 не визначено підстав, з яких виходив відповідач при прийнятті рішення, а отже, дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з одержанням ІІІ групи інвалідності від захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ є протиправними.
З огляду на вказане, суд кваліфікує дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків як протиправні.
Суд також враховує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року вже було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Окремо також слід зазначити, що констатація порушення прав фізичної особи внаслідок дії суб`єкта владних повноважень без зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, не призводить до захисту порушених прав, оскільки не передбачає способу чи механізму їх відновлення, що суперечить меті адміністративного судочинства, а саме ефективному захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції можливий за наявності двох обов`язкових умов: забезпечення поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Суд звертає увагу на те, що дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Відтак, з урахуванням наведених правових норм та встановлених судом обставин, суд зазначає про відсутність у відповідача адміністративного розсуду при розгляді заяви позивача МВС України наданих документів та затвердження відповідного висновку щодо виплати грошової допомоги, оскільки таку оцінку вже надано МВС.
У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає зобов`язати відповідачів вчинити дії щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та прийняти відповідне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, –
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати відмову Міністерства Внутрішніх справ України викладене у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №51441/51-2025 від 8.12.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності за захворювання, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України та Головне управління МВС України у Львівській області вчинити дії, спрямовані на призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України№ 850 від 21.10.2015.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України Міністерства Внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ЄДРПОУ 00032684) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович