ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

04 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/281/24
Головуючий у першій інстанції – Карпусь І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/148/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В., 
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,
відповідач – Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , та Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя про стягнення недоплаченої заробітної плати,
В С Т А Н О В И В :
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя про стягнення недоплаченої заробітної плати.
В обгрунтування позову посилався на те, що він був прийнятий на посаду професора кафедри біології Університету з 04.10.2019 по 31.08.2020 на умовах строкового трудового договору, за умовами якого була передбачена оплата праці за 20 тарифним розрядом ЄТС: 0,7 посади – 5432,70 грн на місяць за рахунок коштів загального фонду державного бюджету; 0,3 посади – 2328,30 грн на місяць за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету; навчально-педагогічне навантаження на повну ставку, тобто 1,0; доплату за вчене звання доцента – 10% від посадового окладу; доплату за наукову ступінь доктора сільськогосподарських наук – 20% від посадового окладу; надбавку за вислугу років – 20% посадового окладу. 
Вказує, що встановлюючи доплати за вчене звання доцента і наукову ступінь доктора наук, відповідач порушив вимоги ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», якими передбачено встановлення доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, а також не вірно визначив надбавку за вислугу років на рівні 20% посадового окладу з дати прийому на роботу до 30.11.2020, оскільки його науково-педагогічний стаж у травні 2020 року вже становив 20 років, а тому з 01.05.2020 надбавка за вислугу років мала складати 30% посадового окладу. 
Як стверджує позивач, встановлення відповідачем доплати за вчене звання доцента 10% замість 25%; за наукову ступінь доктора наук 20% замість 25%; неправильне визначення науково-педагогічного стажу і встановлення надбавки за вислугу років на рівні 20% замість 30% посадового окладу, призвело до зменшення заробітної плати. 
Згідно розрахунку позивача, за умов нарахування доплат за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук та надбавки за вислугу років у розмірах, встановлених законом, розмір заробітної плати за період 2019/2020 навчального року мав би скласти 148235,10 грн, а за відомостями виписки по його картковому рахунку, на який відповідачем перераховано йому заробітну плату, загалом за вказаний період роботи розмір виплаченої йому відповідачем заробітної плати склав 94480,40 грн, розмір недоплаченої заробітної плати з 04.10.2019 по 31.08.2020 складає 53754,67 грн (148 235,1 – 94 480,43). 
Також позивач посилається, що між ним і Університетом був укладений контракт на строк з 01.09.2020 до 31.08.2025, проте порушення його трудових прав продовжилося і надалі упродовж 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024 навчальних років, які полягають у зменшенні відповідачем на свій розсуд його навчально-педагогічного навантаження при створенні відповідачем умов, які зводилися до того, якщо він хоче працювати, слід погодитися з тим навантаженням, яке пропонується. Він є штатним науково-педагогічним працівником, тоді як в Університеті працює багато сумісників з інших навчальних закладів, а навантаження до повної ставки має бути в першу чергу розподілене між штатними науково-педагогічними працівниками. 
Як стверджує позивач, відповідачем самовільно зменшено передбачені законом доплати за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук та надбавки за вислугу років, а саме у 2020/2021 навчальному році його навчально-педагогічне навантаження було протиправно зменшено до 0,75 ставки, доплату за вчене звання доцента встановлено на рівні 10% замість 25%; за наукову ступінь доктора наук 15% замість 25%, а також неправильно визначено науково-педагогічний стаж та встановлено надбавку за вислугу років 20% замість 30%. Згідно розрахунку позивача за умов повного навчально-педагогічного навантаження, тобто повної ставки і здійснення нарахування доплат за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук та надбавки за вислугу років у розмірах, встановлених законом, розмір заробітної плати за період 2020/2021 навчального року мав би скласти 232848,00 грн. Загалом за вказаний період роботи розмір виплаченої йому відповідачем заробітної плати склав 128 337,09 грн, а розмір недоплаченої заробітної плати з 01.09.2020 по 31.08.2021 складає 104510,91 грн (232 848 – 128 337,09). 
За доводами позову, у 2021/2022 навчальному році навчально-педагогічне навантаження було протиправно зменшено до 0,25 ставки, доплату за вчене звання доцента встановлено на рівні 10% замість 25%; за наукову ступінь доктора наук 20% замість 25%. Згідно розрахунку позивача за умов роботи на повну ставку і здійснення нарахування доплат за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук у розмірах, встановлених законом, розмір заробітної плати за період 2021/2022 навчального року мав би скласти 261987,75 грн. Загалом за вказаний період роботи розмір виплаченої йому відповідачем заробітної плати склав 63304,28 грн, а розмір недоплаченої заробітної плати з 01.09.2021 по 31.08.2022 складає 198683,47 грн (261987,75 – 63304,28). 
Крім того, позивач зазначає, що у 2022/2023 навчальному році його навчально-педагогічне навантаження було протиправно зменшено до 0,15 ставки, доплату за вчене звання доцента та за наукову ступінь доктора наук зменшено до 5% відповідно. Згідно його розрахунку, за умов роботи на повну ставку, і здійснення нарахування доплат за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук у розмірах, встановлених законом, розмір заробітної плати за період 2022/2023 навчального року мав би скласти 267138 грн. Загалом за вказаний період роботи розмір виплаченої йому відповідачем заробітної плати склав 48220,13 грн, а розмір недоплаченої заробітної плати з 01.09.2022 по 31.08.2023 складає 218 917,87 грн (267137,5 – 48220,13). 
За твердженням позивача, у 2023/2024 навчальному році його навчально-педагогічне навантаження було протиправно зменшено до 0,2 ставки, доплату за вчене звання доцента та за наукову ступінь доктора наук залишено на рівні 5% відповідно. Згідно його розрахунку, за умов роботи на повну ставку, і здійснення нарахування доплат за вчене звання доцента і за наукову ступінь доктора наук у розмірах, встановлених законом, розмір заробітної плати за період з 01.09.2023 по 31.12.2023 мав би скласти 89046 грн. Загалом за вказаний період роботи розмір виплаченої йому відповідачем заробітної плати склав 12124,94 грн, а розмір недоплаченої заробітної плати з 01.09.2023 по 31.12.2023 складає 76921,06 грн (89046 – 12124,06).
З урахуванням уточненої заяви, у позові ОСОБА_1 просив стягнути з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на свою користь недоплачену заробітну плату за період:
з 04.10.2029 по 31.08.2020 – 53754,67 грн;
з 01.09.2020 по 31.08.2021 – 104510.91 грн;
з 01.09.2021 по 31.08.2022 – 198683,47 грн;
з 01.09.2022 по 31.08.2023 – 218917,87 грн;
з 01.09.2023 по 31.12.2023 – 76921,06 грн, а всього 652787,98 грн.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 26.11.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 484650,66 грн (без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). Вирішено питання розподілу судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач мав право на доплату за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25 відсотків посадового окладу, а також на доплату за вчене звання доцента - 25 відсотків посадового окладу, з урахуванням положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» та наявних у матеріалах справи доказів. 
Також за висновком суду, переведення позивача на частину посади 0,75 професора кафедри біології з 02.01.2020, а також на частину посади 0,35 професора кафедри біології з 01.09.2020 і наступні неодноразові зміни ставки, є зменшенням педагогічного навантаження, що потягло за собою зміну режиму роботи позивача, істотних умов строкового трудового договору про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 04.10.2019 по 31.08.2020, і укладеного між сторонами контракту № 43 про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 01.09.2020 по 31.08.2025, і як наслідок – відповідне зменшення заробітної плати, проте, відповідачем не надано доказів, що зміна істотних умов трудового договору проведена у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці, тому суд дійшов висновку, що така зміна є неправомірною і позивач має право на отримання недоплаченої заробітної плати за вказаний період. Судом першої інстанції у рішенні був наведений свій розрахунок недоплаченої ОСОБА_1 заробітної плати.
Крім того, судом зазначено, що безпідставними є вимоги позивача про наявність правових підстав для стягнення на його користь надбавки за вислугу років на рівні 30 % за період з 01.05.2020 по 30.11.2020, оскільки необхідні додаткові документи для правильного обчислення стажу позивач подав відповідачу на початку грудня 2020 року, а тому дії відповідача про призначення позивачу надбавки за вислугу років саме з 01.12.2020 відповідають наведеним вимогам законодавства, враховуючи, що надбавка за вислугу років позивачу призначена з дня подання працівником документів, що підтверджують педагогічний стаж понад 20 років, яких у розпорядженні відповідача не було.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та представник Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя – адвокат Луєнко Ю.В. звернулись з апеляційними скаргами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26.11.2024 змінити з урахуванням наведених в апеляційній скарзі обставин, які мають значення для справи та задовольнити його вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати у повному обсязі.
За доводами апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції є таким, що не повністю відповідає позовним вимогам, нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
В обґрунтування доводів скарги, заявник посилається на те, що розрахунки, які провів суд щодо стягнення недоплаченої заробітної плати є не повними, заниженими, оскільки судом не враховано обставини, які мають значення для справи, оскільки у позовній заяві, у виступах у судових засіданнях були наведені докази в обгрунтування порушення відповідачем норм чинного законодавства та навів свої розрахунки недоплаченої заробітної плати. 
Як стверджує заявник, суд, наводячи у рішення свій розрахунок заробітної плати, не врахував не донарахованих виплат за лікарняними, виходячи з того рівня зарплати, який був визнаний судом законним, тобто повного посадового окладу, проте суд залишив поза увагою те, що відповідачем виплата за лікарняними нараховувалась з порушенням ч.2 та 3. ст. 59 Закону Україна «Про вищу освіту», ст. 32. 103 КЗпП України, враховуючи, що така виплата має розраховуватися з повної ставки на період оформлення лікарняного листка. 
Також за доводами скарги, суд не з`ясував тих обставин, за якими у розрахункових листках подані місяці із зменшеною кількістю робочих днів, оскільки заяв про відпустку за власний рахунок протягом спірного періоду він не подавав, прогулів не зафіксовано, тому заявник вважає, що розрахунки недоплаченої заробітної плати мали здійснюватися відповідно до повного посадового окладу. Заробітна плата нараховується не за кількістю робочих днів, а згідно навчально-педагогічного навантаження. 
В апеляційній скарзі заявник також вказує, що в рішенні суд стосовно нарахування зарплати за періоди простою виходив з положень ч. 1 ст. 113 КЗпП України та зазначив, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки, встановленого працівникові розряду (окладу), проте п. 8.3.3 Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 та на 2021-2025 роки цю норму конкретизовано, а саме передбачено здійснення оплати простою працівникам, не і їх вини, в розмірі середньої заробітної плати, але не менше тарифної ставки (посадового окладу). 
Тому заявник стверджує, що в оскаржуваному рішенні не знайшло відображення відповідне до Закону нарахування та виплата відпускних, а зазначено тільки, що протягом липня та серпня я перебував у відпустці, тому заявник вважає, що відпускні мали бути нараховані з розрахунку повної ставки, з передбаченими Законом та укладеним Контрактом №49 доплат. 
Крім того, заявник вважає, що суд першої інстанції необгрунтвоано відхилив всі надані розрахунки, що були у позовній заяві, у відповіді на відзив, так і ті, які були подані упродовж розгляду справи та стверджує, що стягнення недоплаченої заробітної плати з 04.10.2019 по 31.10.2024 є не збільшенням позовних вимог, а припиненням протиправних дій відповідача, з виплатою розрахованої вже судом усієї недоплаченої заробітної плати за увесь період порушення Закону.
Також за доводами скарги, серед позовних вимог були доводи про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за період з 01.05.2020 по 30.11.2020 надбавки за вислугу років на рівні 30%, проте суд не визнав надану ним архівну довідку № 19 від 25.05.2017 як доказ, але здійснюючи розрахунок недоплаченої заробітної плати, суд не враховував тієї обставини, що з виплаченої за розрахунковими листками частини заробітної плати всі, передбачені законом платежі були стягнуті. В той же час, у своїх розрахунках, від встановленого ним, згідно чинного законодавства посадового окладу з усіма передбаченими законом і Контрактом доплат, суд віднімав виплачену зарплату з усіма податками (нараховану зарплату). 
В апеляційній скарзі представник Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя – адвокат Луєнко Ю.В. просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26.11.2024 в частині задоволених вимог і у хвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в їх задоволенні, а також стягнути судові витрати у розмірі 34500,00 грн на професійну правничу допомогу
За доводами скарги, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з ухваленням нового рішення відповідно до частин 1 - 3 ст. 376 ЦПК України.
В обґрунтування доводів скарги, заявник посилається, що з урахуванням положень Закону України «Про вищу освіту», Закону Українии «Про освіту», Наказу МОН від 26.09.2005 № 557, Постанови КМУ від 30.08.2002 № 1298 не будь-який працівник університету є суб`єктом наукової, науково-технічної, мистецької та інноваційної діяльності та має безумовне право на одержання відповідних доплат за вчене звання та науковий ступінь, а лише той, який спільно з закладом вищої освіти провадить наукову, науково-технічну, мистецьку та інноваційну діяльність, діяльність якого на займаній посаді спрямована на виконання основних завдань наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності закладів вищої освіти, передбачених законом.
Вказує, що позивач у період спірних правовідносин працював на посаді професора кафедри біології факультету природничо-географічних та точних наук НДУ і на підтвердження вченого звання доцента ним був наданий диплом 12ДЦ № 016276 від 22.02.2007, який підтверджує, що йому присвоєно звання доцента кафедри овочівництва, на підтвердження наукового ступеня позивачем надано диплом доктора наук від 27.04.2017, яким підтверджується що він захистив дисертацію за спеціальністю селекція і насінництво та добув науковий ступінь доктора сільськогосподарських наук.
Як зазначає заявник, відповідно до навчально-педагогічного навантаження на 2019 - 2020, 2020 - 2021, 2021 - 2022, 2022 - 2023, 2023 - 2024 навчальні роки позивач викладав певні дисципліни, тому обіймаючи займану посаду у період спірних правовідносин, позивач не здійснював ні наукову, ні науково-технічну ні інноваційну діяльність, а виконував навчально-педагогічну та методичну роботу, а при цьому ректором НДУ не встановлено відповідність ученого звання доцента кафедри овочівництва та наукового ступеня доктора сільськогосподарських наук позивача профілю його діяльності на займаній посаді професора кафедри біології факультету природничо-географічних та точних наук.
Заявник не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача недоплачених доплат по 25% за науковий ступінь та вчене звання, суд першої інстанції послався на те, що наявними у справі доказами підтверджено, що позивач здобув ступінь доктора сільськогосподарських наук, та в частині відхилення доводів відповідача про відсутність правових підстав для здійснення доплат позивачу за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента у розмірі 25 відсотків посадового окладу через невідповідність діяльності позивача на посаді професора кафедри біології за профілем з наявним ученим званням доцента кафедри овочівництва та науковим ступенем доктора сільськогосподарських наук, оскільки відповідачем не зазначено жодного критерію оцінки відповідності та його застосування щодо позивача.
Також заявник вважає необгрунтованим висновок суду про те, що при прийняті на роботу позивача зазначені доплати були встановлені, тоді як за положеннями п.п. в), г) п.п. 3 п. 4 наказу № 557 цього не передбачено, якщо діяльність працівника за профілем не збігається з наявним ученим званням, науковим ступенем. 
В обгрунтування доводів скарги заявник посилається, що сам по собі той факт, що при прийняті на роботу позивача зазначені доплати були встановлені, тоді як за положеннями п.п. в), г) п.п. 3 п. 4 наказу № 557 цього не передбачено, якщо діяльність працівника за профілем не збігається з наявним ученим званням, науковим ступенем не вказує на наявність правової підстави їх здійснювати.
За твердженням заявника, поза увагою суду залишилися ті обставини, що матеріали справи не містять як доказів того, що діяльність позивача на займаній посаді у спірний період за профілем збігається з наявним ученим званням і науковим ступенем, так і доказів, що виконуючи роботу на своїй посаді в цей період, позивач спільно з закладом вищої освіти провадив наукову, науково-технічну, мистецьку та інноваційну діяльність, і його діяльність на займаній посаді була спрямована на виконання основних завдань наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності закладів вищої освіти, передбачених законом.
Тому заявник вважає, що не був зобов`язаний у період спірних правовідносин здійснювати доплату позивачеві за науковий ступінь доктора наук та за вчене звання доцента у безумовних розмірах 25 і 25 відсотків посадового окладу відповідно, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.
Також заявник вказує, що судом першої інстанції встановлено і це не заперечується сторонами, що позивач виконував роботу на займаній посаді у спірний період в обсягах 0,75 ставки з 01.09.2020 до 31.08.2021; 0,25 ставки з 01.09.2021 до 31.08.2022; 0,15 ставки з 01.09.2022 до 31.08.2023; 0,20 ставки з 01.09.2023 до 31.08.2024, за яку й одержав заробітну плату, а у більших обсягах позивачем робота не виконувалася, а тому він і не має права на винагороду за ту роботу, яка ним виконана не була.
Заявник не погоджується з висновком суду в частині визнання незаконним зменшення навчально-педагогічного навантаження, оскільки згідно положень ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці пов`язана із змінами в організації виробництва і праці та відбувається з ініціативи роботодавця чи уповноваженого ним органу і саме в такому випадку працівник повинен бути повідомленим про таку зміну не пізніше, ніж за два місяці. У спірних правовідносинах встановлення неповного робочого часу як зміна істотних умов праці відбувалося не за ініціативою відповідача, а з ініціативи самого позивача, оскільки він кожного разу подавав на ім`я ректора Університету відповідні заяви про переведення його на той чи інший обсяг ставки, тобто, як стверджує заявник, зміна умов праці позивача відбувалася не у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідача, а у зв`язку з волевиявленням самого позивача, а розподіл ставок відбувався на засіданнях кафедри біології між науково - педагогічними працівниками цієї кафедри.
За твердженням заявника, позивачем не надано суду доказів, що заяви про переведення його на той чи інший обсяг ставки були подані ним під примусом, внаслідок обману тощо зі сторони апелянта і не відповідали його волі, тому вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що обсяг ставки позивача кожного разу змінювався за його заявами, а не з ініціативи апелянта, дав неналежну правову оцінку таким обставинам, невірно визначився з характером спірних правовідносин та неправильно застосував норми матеріального права, застосувавши ч. 2 ст. 32 КЗпП України, яка застосуванню до спірних правовідносин не підлягає, внаслідок чого ухвалив рішення, яке суперечить закону.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.
У поданому відзиві ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні вимог Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, викладених в апеляційній скарзі, та задовольнити його вимоги про стягнення недоплаченої заробітної плати за спірний період у повному обсязі. В обгрунтування посилається, що рішення суду першої інстанції є таким, що не повністю враховує обставини на які він посилався та які мають значення для справи та вважає, що суд у більшій мірі правильно застосував норми права у частині визнання порушення законодавства Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя, зокрема частин 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», яким передбачено доплати до тарифної ставки заробітної плати у максимальному розмірі науковим, науково-педагогічним та педагогічним працівникам за вчене звання доцента 25%, за наукову ступінь доктора наук 25%. Заявник не погоджується з доводами скарги Університету та погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині застосування норм матеріального права, зокрема ч.З ст. 32, ст. 103 КЗпП України, ст.ст. 6, 21, 22, 29 Закону України «Про оплату праці» стосовно незаконного зменшення навантаження як науково-педагогічному працівнику, що потягло за собою істотне погіршення умов праці і, як наслідок, значне зменшення заробітної плати. Також заявник ввважає, що розрахунки, які провів суд щодо визначення рівня недоплаченої заробітної плати та стягнення її з відповідача є не повними, заниженими, зокрема: поза увагою суду залишився рівень не донарахованих виплат за лікарняними, виходячи з того рівня зарплати, який був визначений судом законним, тобто повного посадового окладу; у розрахункових листках подані місяці із зменшеною кількістю робочих днів; розрахунки недоплаченої зарплати мали здійснюватися відповідно до повного посадового окладу; заробітна плата мала нараховуватися не за кількістю робочих днів, а згідно навчально-педагогічного навантаження; у рішенні суду не відображене відповідне до закону нарахування та виплата відпускних, зазначено тільки, що протягом липня та серпня відповідного року перебував у відпустці; відпускні мали бути нараховані з розрахунку повної ставки, з передбаченими законом та укладеним Контрактом №43 від 01.09.2020 року доплат; згідно зі ст. 57 Закону України «Про освіту» педагогічним і науково-педагогічним працівникам при наданні щорічної відпустки надається допомога на оздоровлення в розмірі місячного посадового окладу; згідно архівної довідки №19 від 25.05.2017 набув право на виплату надбавки за вислугу років. 
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя поданий не був.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.04.2025 провадження у справі № 740/281/24 зупинено до залучення до участі у ній правонаступника ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251, п. 1 ч. 1 ст. 253 ЦПК України.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26.12.2025 апеляційне провадження у справі поновлено та залучено до участі у справі ОСОБА_2 як правонаступника померлого позивача ОСОБА_1 .
В судове засідання 04.02.2026 учасники справи не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 247, 248, 249 т. 2, а.с. 1, 3-4 т. 3). Про причини неявки в судове засідання апеляційний суд не повідомили, заяв і клопотань подано не було.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання з урахуванням належного повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя та залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 3 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Судом встановлено, що на підставі наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 145-к від 03.10.2019 ОСОБА_1 було прийнято на посаду професора кафедри біології з 04.10.2019 по 30.08.2020 та встановлено доплату за вчене звання доцента у розмірі 10% посадового окладу; за науковий ступінь доктора сільськогосподарських наук у розмірі 20% посадового окладу; надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу (а.с. 178 т. 1).
02.10.2019 на засіданні кафедри біології Університету прийнято рішення про розподіл ставок науково-педагогічних працівників кафедри, за яким ОСОБА_1 встановлено навантаження на рівні повної ставки (а.с. 178 зворот т. 1). 
02.01.2020 ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив перевести його на частину посади 0,75 професора кафедри біології з 02.01.2020 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах раніше укладеного строкового трудового договору від 03.10.2019 № 145-к (а.с. 179 т. 1).
Згідно наказу № 3-к від 02.01.2020 ОСОБА_1 , професора кафедри біології, переведено з 02.01.2020 по 31.08.2020 на 0,75 посади професора цієї кафедри з оплатою по 20 тарифному розряду (а.с. 179 зворот т. 1).
Наказом від 21.08.2020 № 101-к позивача звільнено з роботи 31.08.2020 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 180 зворот т. 1). 
За матеріалами справи, 31.08.2020 ОСОБА_1 було заяву про прийняття на посаду професора кафедри біології на умовах контракту з 01.09.2020 (а.с. 181 т. 1). 
01.09.2020 між Ніжинським державним університетом імені Миколи Гоголя та ОСОБА_1 був укладений та підписаний контракт №43, згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 якого науково-педагогічному працівникові ОСОБА_1 за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів закладу освіти: заробітна плата згідно з розподілом ставок, але не менше, ніж це встановлено рішенням Уряду України, з урахуванням фінансово-економічного становища університету, може бути змінена у зв`язку зі зміною педагогічного навантаження. При умові виконання зобов`язань, зазначених у пунктах 3.1 - 3.7 цього контракту, ОСОБА_1 додатково встановлюється щомісячна надбавка в розмірі 25% посадового окладу за складність, напруженість у роботі та високі досягнення у праці за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету (а.с. 182-184 т. 1). 
На підставі наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя від 31.08.2020 № 108-к ОСОБА_1 прийнято на посаду професора кафедри біології з 01.09.2020 по 31.08.2025 з оплатою по 20 тарифному розряду на умовах контракту у зв`язку з обранням за конкурсом. Цим же наказом встановлено доплату за вчене звання доцента у розмірі 10% посадового окладу, за науковий ступінь доктора сільськогосподарських наук у розмірі 20% посадового окладу, надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу (а.с. 181 зворот т. 1). 
Також 31.08.2020 на засіданні кафедри біології Університету прийнято рішення про розподіл ставок науково-педагогічних працівників кафедри, за яким позивачу встановлено навантаження на рівні 0,35 ставки, з чим ОСОБА_1 ознайомлений під підпис ( а.с. 185 зворот т. 1). 
31.08.2020 ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив перевести його на 0,35 посади професора кафедри біології з 01 вересня згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 184 зворот т. 1).
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 108-к від 31.08.2020 позивача переведено з 01.09.2020 на 0,35 посади кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 3146,50 грн на місяць за рахунок коштів загального фонду державного бюджету згідно з розподілом ставок по кафедрі на умовах контракту від 31.08.2020 (а.с. 185 т. 1).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до відповідача на умовах контракту з 01.09.2020 по 31.08.2025 з визначенням йому повної ставки на кафедрі біології, оскільки про інше у заяві позивача про прийняття на роботу і у п. 24 наказу відповідача від 31.08.2020 №108-к не зазначено, та одночасно цим же наказом (п. 109) позивач переведений на 0,35 посади. 
За матеріалами справи, 15.09.2020 ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив перевести його на 0,75 посади професора кафедри біології з 16.09.2020 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 186 т. 1)
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 119-к від 15.09.2020 позивача переведено з 16.09.2020 на 0,75 посади професора кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 6742,50 грн (а.с. 186 зворот т. 1).
Наказом № 180-к від 02.12.2020 ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 01.12.2020 (а.с. 187 зворот т. 1).
31.08.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою, у якій просив перевести його на 0,25 посади професора кафедри біології з 01.09.2021 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 188 т. 1). 
На підставі наказу № 162-к від 31.08.2021 ОСОБА_1 переведено з 01.09.2021 на 0,25 посади професора кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 2697 грн на місяць (а.с. 188 зворот т. 1).
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 201-к від 08.10.2021 ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад по 19 тарифному розряду у зв`язку з перебуванням на посаді професора без підтвердження вченого звання після 2-х років (т.1 а.с. 190). 
Також встановлено, що 04.08.2022 ОСОБА_1 подав на ім`я ректора заяву, у якій просив перевести його на 0,1 посади професора кафедри біології з 04.08.2022 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 190 зворот т. 1). 
Наказом № 255/к від 04.08.2022 ОСОБА_1 переведено з 04.08.2022 на 0,1 посади професора кафедри біології з оплатою по 19 тарифному розряду – 1098,20 грн на місяць (а.с. 191 т. 1).
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 404/к від 30.09.2022 на підставі рішення кафедри біології (протокол № 7 від 30.09.2022) ОСОБА_1 переведено з 03.10.2022 на 0,15 посади професора кафедри біології з оплатою по 19 тарифному розряду – 1647,30 грн, на умовах раніше укладеного контракту № 43 від 01.09.2020 (а.с. 192 т. 1). 
03.10.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я ректора університету заяву, у якій просив перевести його на 0,2 посади професора кафедри біології з 04.10.2023 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 193 т. 1). 
Згідно наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 321/к від 03.10.2023 ОСОБА_1 переведено з 04.10.2023 на 0,2 посади професора кафедри біології з оплатою по 19 тарифному розряду – 2196,40 грн на місяць (а.с. 193 т. 1).
Позивачем ОСОБА_1 самостійно здійснено розрахунок розміру недоплаченої заробітної плати за період з 04.10.2019 по31.12.2023, згідно якого розмір недоплаченої заробітної плати за вказаний період становить 652787,98 грн (а.с. 51 т. 1).
Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на доплату за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25 відсотків посадового окладу, а також на доплату за вчене звання доцента - 25 відсотків посадового окладу, з урахуванням положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» та наявних у матеріалах справи доказів. 
Також за висновком суду, переведення позивача на частину посади 0,75 професора кафедри біології з 02.01.2020, а також на частину посади 0,35 професора кафедри біології з 01.09.2020 і наступні неодноразові зміни ставки, є зменшенням педагогічного навантаження, що потягло за собою зміну режиму роботи позивача, істотних умов строкового трудового договору про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 04.10.2019 по 31.08.2020, і укладеного між сторонами контракту № 43 про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 01.09.2020 по 31.08.2025, і як наслідок – відповідне зменшення заробітної плати, проте, відповідачем не надано доказів, що зміна істотних умов трудового договору проведена у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці, тому суд дійшов висновку, що така зміна є неправомірною і позивач має право на отримання недоплаченої заробітної плати за вказаний період з урахуванням повної ставки.
За висновком суду безпідставними є вимоги позивача про наявність правових підстав для стягнення на його користь надбавки за вислугу років на рівні 30 % за період з 01.05.2020 по 30.11.2020, оскільки необхідні додаткові документи для правильного обчислення стажу позивач подав відповідачу на початку грудня 2020 року, а тому дії відповідача про призначення позивачу надбавки за вислугу років саме з 01.12.2020 відповідають наведеним вимогам законодавства, враховуючи, що надбавка за вислугу років позивачу призначена з дня подання працівником документів, що підтверджують педагогічний стаж понад 20 років, яких у розпорядженні відповідача не було.
Проте, повністю з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог статей 4, 12, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом(частини перша та четверта статті 43 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з частиною третьою статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Частина перша статті 21 КЗпП України дає визначення трудового договору як угоди між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, стаття 1 Закону України «Про оплату праці»).
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно зі статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Відповідно до статті 29 цього Закону при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
За змістом частин 1-4 статті 96 КЗпП України системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Частинами 2-4 статті 97 КЗпП України встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника – 25 відсотків посадового окладу, професора – 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень. Керівник закладу вищої освіти відповідно до законодавства, статуту та колективного договору визначає порядок, встановлює розміри доплат, надбавок, премій, матеріальної допомоги та заохочення педагогічних, науково-педагогічних, наукових та інших працівників закладів вищої освіти.
Умови оплати праці науково-педагогічних працівників визначені, зокрема, і постановою КМУ від 30.08.2002 № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери", наказом Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 № 557. 
П.п. в), г) п.п. 3 п. 3 постанови № 1298 та п.п. в), г) п.п. 3 п. 4 наказу № 557 передбачено виплату доплати працівникам за вчене звання: доцента, старшого наукового співробітника - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати), за науковий ступінь доктора наук - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати); кандидата наук - у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявним ученим званням, науковим ступенем. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те що ОСОБА_1 має право на доплату за науковий ступінь доктора наук у розмірі 25 відсотків посадового окладу, а також на доплату за вчене звання доцента - 25 відсотків посадового окладу на підставі ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», що підтверджуються атестатом доцента 12ДЦ № 016276 від 22.02.2007, відповідно до якого позивачу присвоєно вчене звання доцента кафедри овочівництва, та дипломом доктора наук ДД № 006505 від 27.04.2017, яким підтверджено, що позивач здобув ступінь доктора сільськогосподарських наук (а.с. 176 – 177 т. 1). 
Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.
Проте судом першої інстанції залишено поза увагою, що переведення позивача на частину посади зі ставкою 0,75 професора кафедри біології з 02.01.2020, а також на частину посади зі ставкою 0,35 професора кафедри біології з 01.09.2020 і наступні неодноразові зміни ставки зі зменшенням педагогічного навантаження, що потягло за собою зміну режиму роботи позивача та істотних умов строкового трудового договору про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 04.10.2019 по 31.08.2020, і укладення між сторонами контракту № 43 про прийняття позивача на роботу на посаду професора кафедри біології з 01.09.2020 по 31.08.2025, і як наслідок – відповідне зменшення заробітної плати відбувалося відповідно до поданих ОСОБА_1 заяв від 02.01.2020 (а.с. 179 т. 1), від 31.08.2020 (а.с. 184 зворот т. 1), від 15.09.2020 (а.с. 186 т. 1), від 31.08.2021 (а.с. 188 т. 1), від 04.08.2022 (а.с. 190 зворот т. 1), від 03.10.2022 (а.с. 193 т. 1), які надані відповідачем до матеріалі справи.
Позивачем не спростовано вказані обставини, отже висновок суду першої інстанції, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та порушує права позивача є не обґрунтованим, а висновок суду про те, що позивач має право на отримання недоплаченої заробітної плати за вказаний період і розрахунку повної ставки спростовується матералами справи. 
В поданій апеляційній скарзі представник Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача недоплаченої заробітної плати з урахуванням надбавок за вчене звання та наукову ступінь у визначеному позивачем розмірі, враховуючи, що позивач не працював на повну ставку, та працював обіймаючи займану посаду у період спірних правовідносин, позивач не здійснював ні наукову, ні науково-технічну ні інноваційну діяльність, а виконував навчально-педагогічну та методичну роботу, а при цьому ректором НДУ не встановлено відповідність ученого звання доцента кафедри овочівництва та наукового ступеня доктора сільськогосподарських наук позивача профілю його діяльності на займаній посаді професора кафедри біології факультету природничо-географічних та точних наук..
Колегія суддів частково погоджується з вказаними доводами щодо відсутності підстав нарахування заробітної плати виходячи з повної ставки, враховуючи, що суд першої інстанції у розрахунку, наведеному у рішенні, нараховував вказані надбавки, виходячи з повної ставки, що не угоджується з матералами справи, оскільки такі зміни розміру ставки, зменшення педагогічного навантаження, зміни режиму роботи позивача, істотних умов строкового трудового договору відбувалось за відповідними заявами позвача, як вже було зазначено.
Відповідно до положень КЗпП України, обов`язок вести облік робочого часу, фактично відпрацьованого кожним працівником, покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). 
Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, крім випадків, передбачених законом.
Вказаний облік забезпечується через ведення табелю обліку робочого часу.
Табель обліку робочого часу цепоіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи загалом із відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду.
Зокрема, ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».
У табелі обліку використання робочого часу (типова форма №п-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, у тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.
Ведення табеля обліку використання робочого часу для підприємств є обов`язковим.
У спірних правовідносинах встановлення неповного робочого часу відбувалось за ініціативою позивача ОСОБА_1 шляхом подання ним відповідних заяв та згідно з розподілом ставок та навантаження, правмірність яких не спростована позивачем, оскільки посилання щодо корпоративного голосування під час розподілу ставок та доводи щодо незаконності дій відповідача в цій частині є безпідставними, та не доведеними належними та допустими доказами.
Робота на умовах не повної ставки підтверджується і наявними в матеріалах справи розрахунковими листами за спірний період (а.с. 38-39 т. 1, 155 зворот-162, 164 зворот-165, 168 зворот, 171-172 т. 1) та встановленим навантаженням.
З огляду на викладене, обґрунтованими є доводи скарги Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя про те, що ОСОБА_1 правцював на неповну ставку, отже відповідачем було нараховано заробітну плату відповідно до відпрацьованого часу.
Разом з тим, правильним є висновок суду першої інстанції в частині необгрунтованого зменшення перередбачених законом доплат за вчене звання з 25% до 20% та наукову ступінь з 25% до 10%, тому загальна сума недоплати у відсотковому співвідношенні до фактично відпрацьованому часу за спірний період становить 20%.
Отже, висновки суду першої інстанції в частині розрахунку заробітної плати виходячи із повної ставки з врахуванням доплати за вчене звання та наукову ступінь не відповідають вимогам КЗпП України, враховуючи, що облік робочого часу покладається на рободавця та виходячи з даних розрахункових листів по нарахуванню заробітної плати позивачу за спірний період, де відповідачем здійснено облік і визначено кількість робочих днів перебування позивача на роботі і нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час, не спростовано належними і допустими доказами позивачем у розумінні положень ст. 77-81 ЦПК України.
Такии чином, позовні ОСОБА_1 в частині необхідності нарахування доплат 25% за вчене звання та науковий ступінь від повної ставки, враховуючи, що позивач не працював на повну ставку, що підтверджується розрахунковими листами та протоколами розподілу ставок, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а висновки суду першої інстанції в цій частині спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що матеріали справи не містять як доказів того, що діяльність позивача на займаній посаді у спірний період за профілем збігається з наявним ученим званням і науковим ступенем, так і доказів, що виконуючи роботу на своїй посаді в цей період, позивач спільно з закладом вищої освіти провадив наукову, науково-технічну, мистецьку та інноваційну діяльність, і його діяльність на займаній посаді була спрямована на виконання основних завдань наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності закладів вищої освіти, передбачених законом, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для здійснення перерахунку заробітної плати, яка була недоплачена позивачу враховуючи нарахування надбавок у меншому розмірі, ніж визначено Закону України «Про вищу освіту».
Разом з тим, не можуть бути підставою для задоволення вимог доводи скарги ОСОБА_1 щодо неврахування судом першої інстанції перебування його лікарняному та у відпустці, оскільки такі вимоги позивачем при зверненні до суду з позовом заявлені не були, відсутні обгрунтування щодо нарахування вказаних коштів у меншому розмірі, як у позовній заяві, так і наданих розрахунках та відповідно вказані періоди не були предметом розгляду судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд першої інстанції розглядає цивільні справи за зверненням осіб, поданим згідно з Кодексом, виключно в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд не може виходити за межі позовних вимог, крім випадків, прямо передбачених законом.
Крім того, не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції доводи скарги ОСОБА_1 про наявність правових підстав для стягнення на його користь з відповідача за період з 01.05.2020 по 30.11.2020 надбавки за вислугу років на рівні 30 %, враховуючи, що відповідно до Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, основним документом для визначення стажу педагогічної роботи є трудова книжка, а також інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.
Позивачем на підтвердження стажу була надана архівна довідка № 19 від 25.05.2019 (а.с. 15 т. 1), з якої вбачається, що станом на кінець травня 2020 року науково-педагогічний стаж ОСОБА_1 складав понад 20 років, з урахуванням роботи за сумісництвом у період докторантури, отже право на надбавку за вислугу років в розмірі 30% позивач набув у травні 2020 року. 
Проте, як встановлено судом та не спростовано позивачем, вказана архівна довідка була пред`явлена відповідачу лише у грудні 2020 року, тому і нарахування доплати за вислугу років позивачу здійснювалось з грудня 2020 року згідно вимог вищевказаного Порядку, відповідно до п. 7 якого зміна розміру надбавки за вислугу років провадиться з місяця, що настає за місяцем, коли виникло таке право, якщо документи, необхідні для своєчасного і правильного обчислення стажу, знаходяться в закладі чи установі освіти, або з дня подання таких документів працівником.
Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що надбавка за вислугу років педагогічним працівникам нараховується з дня пред`явлення документів, що підтверджують відповідний стаж (трудова книжка, довідки тощо), а якщо стаж виник, але документи надані пізніше, надбавка виплачується не за минулий час, а з дати подання таких доказів, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують вказаного висновку.
Враховуючи викладене та встановлені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що наведний позивачем розрахунок недоплаченої заробітної плати, як і вказаний судом першої інстанції є помилковим, проте відповідачем не надано власного розрахунку ні до суду першої, ні апеляційної інстанцій, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції приходить до висновку про здійснення власного розрахунку недоплаченої заробітної плати з урахуванням доплат за вчене звання та науковий ступінь відповідно до вимог КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про вищу освіту», відповідно до наданих доказів та встановлених обставин, враховуючи наступне.
За матеріалами справи, на підставі наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 145-к від 03.10.2019 ОСОБА_1 було прийнято на посаду професора кафедри біології з 04.10.2019 по 30.08.2020 та встановлено доплату за вчене звання доцента у розмірі 10% посадового окладу; за науковий ступінь доктора сільськогосподарських наук у розмірі 20% посадового окладу; надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу (а.с. 178 т. 1). 
02.10.2019 на засіданні кафедри біології Університету прийнято рішення про розподіл ставок науково-педагогічних працівників кафедри, за яким позивачу встановлено навантаження на рівні повної ставки (а.с. 178 зворот т. 1). 
Отже, за період з 04.10.2019 по 01.01.2020 позивач працював на повну ставку і відповідно не було здійснено нарахування доплат за вчене звання у розмірі 10 % замість 25 % та за науковий ступінь 20 % замість 25%, таким чином позивачу не доплачено:
за жовтень 2019 року: ((4691,88 грн+ 2010,80 грн) за 19 робочих днів) + ((4691,88 грн+ 2010,80 грн) х 25% - доплата за вчене звання) + ((4691,88 грн + 2010,80 грн) х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11394,55 грн – 8093,49 грн (отримані кошти) = 3301,06 грн.
за листопад 2019 року: (7761,00 грн за 21 робочий день) + (7761,00 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (7761,00 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 13193,70 грн – 9451,89 грн (отримані кошти) = 3741,81 грн.
за грудень 2019 року: ((2069,60 грн + 886,97 грн) за 8 робочих днів) + ((2069 грн + 886,97 грн ) х 25% - доплата за вчене звання) + ((2069 грн + 886,97 грн ) х 25% - доплата за науковий ступінь) = 5321,83 грн – 3589,33 грн (отримані кошти) = 1732,50 грн.
02.01.2020 ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив перевести його на частину посади 0,75 професора кафедри біології з 02.01.2020 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах раніше укладеного строкового трудового договору від 03.10.2019 № 145-к (а.с. 179 т. 1).
Згідно наказу № 3-к від 02.01.2020 позивача, професора кафедри біології, переведено з 02.01.2020 по 31.08.2020 на 0,75 посади професора цієї кафедри з оплатою по 20 тарифному розряду – 6369,75 грн (а.с. 179 зворот т. 1).
Отже, за період з 02.01.2020 по 31.08.2020 позивач працював на 0,75 ставки (6369,75 грн) і відповідно не було здійснено нарахування доплат за вчене звання у розмірі 10 % замість 25 % та за науковий ступінь 20 % замість 25%, таким чином позивачу не доплачено:
за січень 2020 року: (6369,75 грн х 21 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 9266,77 грн (отримані кошти) = 2198,78 грн.
за лютий 2020 року: (6369,75 грн х 20 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 7691,48 грн (отримані кошти) = 3774,07 грн.
за березень 2020 року: (6369,75 х 21 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 7691,48 грн (отримані кошти) = 3774,07 грн.
за квітень 2020 року: (6369,75 х 21 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 7691,48 грн (отримані кошти) = 3774,07 грн.
за травень 2020 року: (6369,75 х 19 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 7691,48 грн (отримані кошти) = 3774,07 грн.
за червень 2020 року: (6369,75 х 20 робочих днів) + (6369,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6369,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 11465,55 грн – 7691,48 грн (отримані кошти) = 3774,07 грн.
у липні 2020 року позивач перебував у відпустці,
за серпень 2020 року: (1910,93 за 6 робочих днів) + (1910,93 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1910,93 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3439,67 грн – 3057,49 грн (отримані кошти) = 382,18 грн.
Таким чином, за період з 04.10.2019 по 31.08.2020 недонарахована і недоплачена позивачу заробітна плата складає 30226,68 грн.
Наказом від 21.08.2020 № 101-к позивача звільнено з роботи 31.08.2020 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с. 180 зворот т. 1). 
За матеріалами справи, 31.08.2020 позивачем було подано заяву про прийняття на посаду професора кафедри біології на умовах контракту з 01.09.2020 (а.с. 181 т. 1). 
01.09.2020 між сторонами був укладений та підписаний контракт № 43, згідно з п. 4.1, 4.2, 4.3 якого науково-педагогічному працівникові ОСОБА_1 за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, виплачується за рахунок коштів закладу освіти: заробітна плата згідно з розподілом ставок, але неменше, ніж це встановлено рішенням Уряду України, з урахуванням фінансово-економічного становища університету, може бути змінена у зв`язку зі зміною педагогічного навантаження. При умові виконання зобов`язань, зазначених у пунктах 3.1 - 3.7 цього контракту, ОСОБА_1 додатково встановлюється щомісячна надбавка в розмірі 25% посадового окладу за складність, напруженість у роботі та високі досягнення у праці за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету (а.с. 182-184 т. 1). 
На підставі наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя від 31.08.2020 № 108-к ОСОБА_1 прийнято на посаду професора кафедри біології з 01.09.2020 по 31.08.2025 з оплатою по 20 тарифному розряду на умовах контракту у зв`язку з обранням за конкурсом. Цим же наказом встановлено доплату за вчене звання доцента у розмірі 10% посадового окладу, за науковий ступінь доктора сільськогосподарських наук у розмірі 20% посадового окладу, надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу (а.с. 181 зворот т. 1). 
Також 31.08.2020 на засіданні кафедри біології Університету прийнято рішення про розподіл ставок науково-педагогічних працівників кафедри, за яким позивачу встановлено навантаження на рівні 0,35 ставки, з чим позивач ознайомлений під підпис (а.с. 185 зворот т. 1). 
31.08.2020 ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив перевести його на 0,35 посади професора кафедри біології з 01 вересня згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 184 зворот т. 1).
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 108-к від 31.08.2020 позивача переведено з 01.09.2020 на 0,35 посади кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 3146,50 грн на місяць за рахунок коштів загального фонду державного бюджету згідно з розподілом ставок по кафедрі на умовах контракту від 31.08.2020 (а.с. 185 т. 1).
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до відповідача на умовах контракту з 01.09.2020 по 31.08.2025 з визначенням йому повної ставки на кафедрі біології, оскільки про інше у заяві позивача про прийняття на роботу і у п. 24 наказу відповідача від 31.08.2020 №108-к не зазначено, та одночасно цим же наказом відповідача (п. 109) позивач переведений на 0,35 посади. Вказівка у п. 109 даного наказу про переведення на 0,35 ставки свідчить, що зміна ставки позивача відбулася, хоч і практично відразу при прийнятті на роботу. 
Також, як убачається з матеріалів справи, 15.09.2020 ОСОБА_1 подав заяву, у якій просив перевести його на 0,75 посади професора кафедри біології з 16.09.2020 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 186 т. 1)
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 119-к від 15.09.2020 позивача переведено з 16.09.2020 на 0,75 посади професора кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 6742,50 грн (а.с. 186 зворот т. 1).
Наказом № 180-к від 02.12.2020 ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з 01.12.2020 (а.с. 187 зворот т. 1).
Отже, за період з 01.09.2020 по 15.09.2020 позивач працював на 0,35 ставки (3146,590 грн), а з 16.09.2020 по 31.08.2021 – 0,75 ставки (6742,50), і відповідно не було здійснено нарахування доплат за вчене звання у розмірі 10 % замість 25 % та за науковий ступінь 20 % замість 25%, таким чином позивачу не доплачено:
за вересень 2020 року: ((3371,25 грн + 1573,25 грн) х 11 робочих днів) + (4944,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (4944,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 8900,10 грн – 5771,48 грн (отримані кошти) = 3128,62 грн.
за жовтень 2020 року: (6742,50 грн х 21 робочих днів) + (6742,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6742,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 12135,60 грн – 7870,19 грн (отримані кошти) = 4265,41 грн.
за листопад 2020 року: (6742,50 грн х 21 робочих днів) + (6742,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6742,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 12135,60 грн – 11579,13 грн (отримані кошти) = 556,47 грн.
за грудень 2020 року: (6742,50 грн х 22 робочих днів) + (6742,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6742,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 12135,60 грн – 10783,04 грн (отримані кошти) = 1352,56 грн.
за січень 2021 року: (6879,00 грн за 19 робочих днів) + (6879,00 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6879,00 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 12382,20 грн – 10244,54 грн (отримані кошти) = 2137,66 грн.
за лютий 2021 року: (8091,00 грн х 20 робочих днів) + (8091,00 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (8091,00 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 14563,80 грн – 11982,27 грн (отримані кошти) = 2581,53 грн.
за березень 2021 року: (8091,00 грн х 22 робочих днів) + (8091,00 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (8091,00 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 14563,80 грн – 10421,21 грн (отримані кошти) = 4142,59 грн.
за квітень 2021 року: (8091,00 грн х 17 робочих днів) + (6252,14 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (6252,14 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 14563,80 грн – 9310,99 грн (отримані кошти) = 5252,81 грн.
за травень 2021 року: ((1838,86 грн + 4944,50 грн) за 16 робочих днів) + ((1838,86 грн+4944,50 грн) х 25% - доплата за вчене звання) + ((1838,86 грн+4944,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 12210,05 грн – 6368,51 грн (отримані кошти) = 5841,54 грн.
за червень 2021 року: (8091,00 грн + 899,00 грн) х 20 робочих днів) + ((8091,00 грн + 899,00 грн) х 25% - доплата за вчене звання) + ((8091,00 грн + 899,00 грн )х 25% - доплата за науковий ступінь) = 16182,00 грн – 11891,83 грн (отримані кошти) = 4290,17 грн.
у липні 2021 року позивач перебував у відпустці.
за серпень 2021 року: (1541,14 грн + 367,77 грн за 5 робочих днів) + ((1541,14 грн + 367,77 грн) 25% - доплата за вчене звання) + ((1541,14 грн + 367,77 грн) х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3436,04 грн – 3054,26 грн (отримані кошти) = 381,78 грн.
Отже, за період з 01.09.2020 по 31.08.2021 недонарахована і недоплачена заробітна плата становить 33931,14 грн.
Як встановлено встановлено судом, 31.08.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою, у якій просив перевести його на 0,25 посади професора кафедри біології з 01.09.2021 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 188 т. 1). 
На підставі наказу № 162-к від 31.08.2021 ОСОБА_1 переведено з 01.09.2021 на 0,25 посади професора кафедри біології з оплатою по 20 тарифному розряду – 2697 грн на місяць (а.с. 188 зворот т. 1).
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 201-к від 08.10.2021 ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад по 19 тарифному розряду у зв`язку з перебуванням на посаді професора без підтвердження вченого звання після 2-х років (т.1 а.с. 190). 
Отже, за період з 01.09.2021 по 04.08.200 позивач працював на 0,25 ставки (2697,00 грн), а з 04.08.2022 по 31.08.2022 – 0,1 ставки (1098,20 грн), з 01.10.2021 по 30.11.2021 розмір окладу позивача складає 9131,00 грн, з 01.12.2021 – 9894,00 грн і відповідно не було здійснено нарахування доплат за вчене звання у розмірі 10 % замість 25 % та за науковий ступінь 20 % замість 25%, таким чином позивачу не доплачено:
за вересень 2021 року: ((2697,00 грн за 22 робочих дня) + ((2697,00 грн х 25% - доплата за вчене звання) + ((2697,00 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 4045,50 грн – 3506,01 грн (отримані кошти) = 539,49 грн.
за жовтень 2021 року: ((2280,38 грн + 269,70 грн за 20 робочих днів) + ((2280,38 грн + 269,70 грн) 25% - доплата за вчене звання) + ((2280,38 грн + 269,70 грн) х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3825,12 грн – 3315,10 грн (отримані кошти) = 510,02 грн.
за листопад 2021 року: ( 1727,56 грн за 15 робочих днів) + (1727,56 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1727,56 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2591,34 грн – 2245,83 грн (отримані кошти) = 345,51 грн.
за грудень 2021 року: ((806,19 грн + 1497,55 грн за 19 робочих дня) + ((806,19 грн + 1497,55 грн) 25% - доплата за вчене звання) + ((806,19 грн + 1497,55 грн) х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3455,61 грн – 2994,86 грн (отримані кошти) = 460,75 грн.
за січень 2022 року: (2745,50 грн за 19 робочих днів) + (2745,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2745,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 4118,25 грн – 3569,15 грн (отримані кошти) = 549,10 грн.
за лютий 2022 року: (1372,75 грн за 10 робочих днів) + (1372,75 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1372,75 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2059,13 грн – 1784,58 грн (отримані кошти) = 274,55 грн.
за березень 2022 року: (249,59 грн за 2 робочих дня) + (249,59 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (249,59 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 449,26 грн – 399,34 грн (отримані кошти) = 49,92 грн.
за квітень 2022 року: (2745,50 грн за 21 робочих днів) + (2745,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2745,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 4118,25 грн – 3569,15 грн (отримані кошти) = 549,10 грн
за травень 2022 року: (2745,50 грн за 22 робочих дня) + (2745,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2745,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 4118,25 грн – 3569,15 грн (отримані кошти) = 549,10 грн
за червень 2022 року: (2745,50 грн за 22 робочих дня) + (2745,50 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2745,50 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 4118,25 грн – 3569,15 грн (отримані кошти) = 549,10 грн
за липень 2022 року: (784,43 грн за 6 робочих днів) + (784,43 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (784,43 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 1176,65 грн – 1019,76 грн (отримані кошти) = 156,89 грн.
за серпень 2022 року: (954,96 грн за 20 робочих днів) + (954,96 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (954,96 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 1432,44 грн – 1241,45 грн (отримані кошти) = 190,99 грн.
Таким чином, за період з 01.09.2021 по 31.08.2022 недонарахована і недоплачена позивачу заробітна плата становить 4234,02 грн.
Наказом ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 404/к від 30.09.2022 на підставі рішення кафедри біології (протокол № 7 від 30.09.2022) ОСОБА_1 переведено з 03.10.2022 на 0,15 посади професора кафедри біології з оплатою по 19 тарифному розряду – 1647,30 грн, на умовах раніше укладеного контракту № 43 від 01.09.2020 (а.с. 192 т. 1). 
03.10.2023 ОСОБА_1 подав на ім`я ректора університету заяву, у якій просив перевести його на 0,2 посади професора кафедри біології з 04.10.2023 згідно з розподілом ставок на кафедрі на умовах укладеного контракту від 31.08.2020 (а.с. 193 т. 1). 
Згідно наказу ректора Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя № 321/к від 03.10.2023 ОСОБА_1 переведено з 04.10.2023 на 0,2 посади професора кафедри біології з оплатою по 19 тарифному розряду – 2196,40 грн на місяць (а.с. 193 т. 1).
Отже, за період з 01.09.2022 по 03.10.2022 позивач працював на 0,1 ставки (1098,20 грн), з 03.10.2022 по 04.10.2023 – на 0,15 ставки (1647,30), з 04.10.2023 по 31.12.2023 – на 0,2 ставки (2196,40 грн) і відповідно не було здійснено нарахування доплат за вчене звання у розмірі 10 % замість 25 % та за науковий ступінь 20 % замість 25%, таким чином позивачу не доплачено:
у вересні, жовтні, листопаді, та частково у грудні 2022 року і січні 2023 року позивач на роботу не виходив у зв`язку з перебуванням на лікарняному.
за грудень 2022 року: (599,02 грн за 8 робочих днів) + (599,02 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (599,02 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 898,53 грн – 778,73 грн (отримані кошти) = 119,80 грн.
за січень 2023 року: (449,26 грн за 6 робочих днів) + (449,26 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (449,26 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 673,89 грн – 584,04 грн (отримані кошти) = 89,85 грн.
за лютий 2023 року: (1647,30 грн за 20 робочих днів) + (1647,30 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1647,30 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2470,95 грн – 2141,49 грн (отримані кошти) = 329,46 грн.
за березень 2023 року: (1647,30 грн за 23 робочих дня) + (1647,30 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1647,30 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2470,95 грн – 2141,49 грн (отримані кошти) = 329,46 грн.
за квітень 2023 року: (1235,47 грн за 15 робочих днів) + (1235,47 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1235,47 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 1853,21 грн – 1606,11 грн (отримані кошти) = 247,10 грн.
за травень 2023 року: (1647,30 грн за 23 робочих дня) + (1647,30 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1647,30 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2470,95 грн – 2141,49 грн (отримані кошти) = 329,46 грн.
за червень 2023 року: (1647,30 грн за 22 робочих дня) + (1647,30 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1647,30 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2470,95 грн – 2141,49 грн (отримані кошти) = 329,46 грн.
за липень 2023 року за даними розрахунково листа відпрацьовані дні позивачем не значаться.
за серпень 2023 року: (286,49 грн за 4 робочих дня) + (286,49 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (286,49 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 429,74 грн – 372,44 грн (отримані кошти) = 57,30 грн.
за вересень 2023 року: (1647,30 грн за 21 робочих дня) + (1647,30 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (1647,30 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 2470,95 грн – 2141,49 (отримані кошти) = 329,46 грн.
за жовтень 2023 року: (2146,48 грн за 22 робочих дня) + (2146,48 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2146,48 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3863,66 грн – 3434,37 грн (отримані кошти) = 435,29 грн.
за листопад 2023 року: (2196,40 грн за 22 робочих дня) + (2196,40 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2196,40 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3219,72 грн – 2790,42 грн (отримані кошти) = 429,30 грн.
за грудень 2023 року: (2196,40 грн за 21 робочих днів) + (2196,40 грн х 25% - доплата за вчене звання) + (2196,40 грн х 25% - доплата за науковий ступінь) = 3219,72 грн – 2790,42 грн (отримані кошти) = 429,30 грн.

Таким чином, за період з 01.09.2022 по 31.12.2023 недонарахована і недоплачена позивачу заробітна плата становить 3455,24 грн.
Враховуючи викладене, за період з 04.10.2019 по 31.12.2023 загальна сума недоплаченої відповідачем позивачу заробітної плати складає 41620,40 грн. Зазначена сума визначена у розмірі з утриманням з цієї суми прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.
У статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. 
У пункті 164.6 статті 164 ПК України, яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності. 
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. 
Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц, від 07.10.2020 у справі № 523/14396/19, від 16.11. 2020 у справі № 607/3509/17, від 25.03.2021 у справі № 185/2109/18-ц. 
Враховуючи викладене, за період з 04.10.2019 по 31.12.2023 загальна сума недоплаченої відповідачем позивачу заробітної плати складає 41620,40 грн грн. Зазначена сума визначена у розмірі без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.
Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного обрахування заробітної плати за вирахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, оскільки наведені розміри заробітної плати у розрахункових листах, наявних в матеріалах справи, містять відомості щодо розміру нарахованої заробітної плати і відомості про відрахування із нарахованої заробітної плати податків, зборів та обов`язкових платежів,
Працівник є слабшою ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця (така позиція викладена в пунктах 67, 69, 70, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18)).
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої заробітної плати, які задоволені судом першої інстанції, ґрунтуються на нормах права, проте з урахуванням наведеного розрахунку судом апеляційної інстанції, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів з відповідача Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя на користь ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_1 , підлягає стягненню 41620,40 грн, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в частині стягнутого розміру заборгованості по заробітній платі підлягає зміні шляхом його зменшення з 484650,66 грн до 41620,40 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у всіх судових інстанціях.
В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави за правилами Закону України «Про судовий збір» пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 (6,4%), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя в дохід держави судового збору, зменшивши його розмір з 4830,00 грн до 417,78 грн, оскільки ОСОБА_1 звільнений за від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 
Оскільки апеляційна скарга Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя підлягає частковому задоволенню, у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи у розмірі 5815,82, то відповідно Ніжинському державному університету імені Миколи Гоголя слід компенсувати судовий збір за апеляційний розгляд справи пропорційно до розміру задоволених вимог (93,6%) у розмірі 5443,61 грн, враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений за від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Крім того, в апеляційній скарзі представник Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя – адвокат Луєнко Ю.В. просив стягнути зі ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45000,00 грн за розгляд справи у суді першої інстанції та 34500,00 грн з апеляційний розгляд справи. У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу за апеляційний розгляд справи заявником надано ордер про надання правової допомоги (а.с. 63 зворот т. 2), Договір про надання правничої допомоги № 2473/619від 11.12.2024 (а.с. 64-65 т. 2), акт про надану правничу допомогу № 2 від 11.12.2024 (а.с. 65 зворот т. 2), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, від 11.12.2024 (а.с. 66 т. 2), копію платіжної інструкції № 17/12/2024/№2409 від 19.12.2024 (а.с. 66 зворот т. 2).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу – п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У встановлений строк ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_1 , подала до апеляційного суду письмові пояснення, в яких заперечує щодо покладення на неї витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.
Представником Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя – адвокатом Луєнком Ю.В. в передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу за апеляційний розгляд справи у розмірі 34500,00 грн, проте апеляційний суд враховує наступне.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом були виконані наступні роботи (надані послуги): вивчення, правовий аналіз рішення суду першої інстанції та надання клієнту правових консультацій і роз`яснень щодо його змісту, правового значення, наявності підстав та перспективи апеляційного оскарження - 2 год. вартістю 3000,00 грн; складання, оформлення та подання апеляційної скарги від імені клієнта – 12 год. вартістю 18000,00 грн; ведення справи у суді апеляційної інстанції в якості представника, участь у судових засіданнях, складання та подання заяв з процесуальних питань тощо – 8 год. вартістю 12000,00 грн; надання клієнту поточних правових консультацій та роз`яснень у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції – 1 год вартістю 1500,00 грн.
П. 3.1 Договору про надання правничої допомоги від 11.12.2024 передбачено, що загальний розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом Адвокату за цим Договором, становить 34500,00 грн. Гонорар Адвоката за надання правничої допомоги, визначений цим Договором, сплачується Клієнтом не пізніше, ніж черед десять днів від дати його підписання сторонами у порядку, визначеному чинним законодавством України.
Враховуючи викладене та заперечення ОСОБА_2 щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу за апеляційний розгляд справи в сумі 34500,00 грн є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, як підлягають стягненню зі ОСОБА_2 , слід зменшити до 7000,00 грн.
Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що заявлені в апеляційній скарзі представником Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя – адвокатом Луєнко Ю.В., вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 45000,00 грн не підлягають вирішеннню, оскільки судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, а тому відповідач не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, які судом першої інстанції не було вирішено.
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя, задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернгівської області від 26 листопада 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заробітної плати та в частині стягнення судового збору - змінити.
Зменшити розмір стягнутої з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на користь ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , заборгованості по заробітній платі з 484650,66 грн до 41620,40 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів..
Зменшити розмір стягнутого з Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя на користь держави судового збору з 4830,00 грн до 417,78 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Компенсувати Ніжинському державному університету імені Миколи Гоголя судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 5443,61 грн у порядку, встановленому КМУ України.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Ніжинського державного університету імені Миколи Гоголя витрати на правову допомогу за апеляційний розгляд справи у розмірі 7000,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_2 - адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач - Ніжинський державний університет імені Миколи Гоголя, юридична адреса: м. Ніжин Чернігівської області, вул. Графська, 2, код ЄДРПОУ – 02125668.
Повне судове рішення складено 09.02.2026.

Головуючий Судді: