УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/4424/25 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Номер провадження №33/4805/601/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду 18.10.2025 о 13 год. 40 хв. на автодорозі Овруч – Словечне 2 км поблизу с. Заськи ОСОБА_1 керував автомобілем марки «АУДІ А4», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд проводився на місці скоєння адмінправопорушення за допомогою алкотестера «Драгер», результат огляду 2,25‰, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що справу було розглянуто без його участі, чим порушено його право на захист. Крім того, посилання, які покладені в мотивувальну частину постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2026, що нібито його огляд на стан сп`яніння проводився на місці скоєння адмінправопорушення за допомогою алкотестера «Драгер», і результат огляду 2,25%, чим порушив п.2.9 (а) не відповідає дійсності так як такого огляду на місці події не було і докази проведення такого огляду на стан сп`яніння у матеріалах справи відсутні. Звертає увагу, що адміністративний протокол серії ЕПР 1 №523932 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено 26.11.2025, а правопорушення, яке йому інкримінується було виявлено 18.10.2025, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення на медичне освідування на стан сп`яніння до медичного закладу, а також відсутній як акт огляду на стан сп`яніння так і висновок освідування на стан сп`яніння. Вважає помилковим застосування до нього стягнення 605,60 грн. судового збору в дохід держави так як є учасником бойових дій.
В судове засідання Житомирського апеляційного суду 25.02.2026 ОСОБА_1 не з`явився надіслав клопотання про відкладення судового засідання в зв`язку з хворобою. Докази про хворобу надасть в наступному судовому засіданні.
В судове засідання на 03.03.2026 ОСОБА_1 знову не з`явився. Оскільки не було відомостей про вручення судової повістки судове засіданні відкладалося на 17.03.2026. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до апеляційного суду 06.03.2026, згідно якого судову повістку ОСОБА_1 отримав особисто.
17.03.2026 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судова повістка повернулася з відміткою адресат відсутній.
Крім того, про всі судові засідання ОСОБА_1 повідомлявся телефонограмами (а.с. 31, 37, 41).
За таких обставин суд апеляційної інстанції розглядає справу без участі особи, оскільки його явка не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до п.15 розділу III Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Відповідно до п.16 розділу III Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду. 
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду помилкового зазначив, що огляд проводився на місці скоєння адмінправопорушення за допомогою алкотестера «Драгер».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№523932 від 26.11.2025, 18.10.2025 о 13.40 год на автодорозі Овруч-Словечне, поблизу с. Заськи водій керував транспортним засобом марки Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №2941 від 22.10.2025 КНП «Обласним медичним спеціалізованим центром», результат вмісту алкоголю в крові 2,25 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР. Відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП ( а.с. 2).
Крім того, вина ОСОБА_1 , підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №487024 від 18.10.2025 згідно якого, 18.10.2025 о 13.40 год. на автодорозі Овруч – Словечне неподалік села Заськи 2 км, водій ОСОБА_1 керував тз автомобілем марки AUDI А4 днз НОМЕР_1 та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції у результаті чого зіткнувся з трактором марки КУБОТА ЖЛ19 днз НОМЕР_2 під керування ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження чим завдано матеріальної шкоди, травмованих немає. Водій порушив п.12.1 ПДР – водій транспортного засобу не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан тз; п.13.1 ПДР водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану тз повинен дотримуватися безпечної дистанції. Відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.4); результатом токсикологічного дослідження №2941 від 22.10.2025 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр», згідно якого, етиловий спирт у ОСОБА_1 виявлений в концентрації 2,25 % (а.с.7); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.8); відеозаписами (а.с.10).
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративні правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є порушенням вимог п 2.9 а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку, в медичній установі.
Як вбачається з відеозапису 18.10.2025 о 13.40 відбулося ДТП та на місце зіткнення прибули патрульні поліцейські. З відео вбачається, що за кермом транспортного засобу Ауді перебував водій ОСОБА_1 .. В автомобілі ще знаходився пасажир. На запитання працівників поліції 13:55:48 пред`явити документи, ОСОБА_1 відповів, що немає. Працівники поліції запитали, чи буде дихати в трубку, відповів, «а треба». Працівники поліції запитують у ОСОБА_1 чи потрібна медична допомога (13:58:42). Відповідає, що потрібна, працівники поліції викликають швидку (13:59:00). Водій ОСОБА_1 та пасажир, зазначають, що військові, починають неадекватно та агресивно себе поводити, працівники поліції одягають обом кайданки.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтованими. 
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Отже, під керуванням транспортним засобом слід розуміти такі технічні дії водія, як приведення транспортного засобу в рух, зрушення його з місця, переміщення транспортного засобу в просторі, під час чого здійснюються різні маневри, в тому числі зупинка та стоянка транспортного засобу.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, під час руху - зміна напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу, відповідно і припинення руху такого засобу, та припинення руху, тобто зупинка та стоянка як приведення транспортного засобу у статичний стан.
Крім того, такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме відеозаписом, де чітко видно, що ОСОБА_1 перебував за кермом, виходив з водійських дверей відразу після скоєння ДТП. Аналізуючи його поведінку під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, апеляційний суд вважає, що саме він перебував за кермом транспортного засобу.
Окрім того, факт керування ним транспортним засобом підтверджується притягненням останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і в цій частині судове рішення не оскаржується.
Відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, акту огляду на стан сп`яніння та висновоку освідування на стан сп`яніння не спростовує винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був доставлений до Овруцької міської лікарні після ДТП для надання медичної допомоги (14:27:58) в розмові з працівником поліції зазначає, що я винуватий (14:29:32), хотів домовитися з водієм трактору, але завадила жінка. Працівник поліції в присутності лікаря зазначає, що ОСОБА_3 відмовився на місці ДТП від проходження огляду, знову запитує чи згодні на задув (14:38:30). Відмовляється, каже беріть кров (14:38:56). Працівник поліції запитує, то ви відмовляєтесь від огляду, ОСОБА_1 зазначає, що я не відмовляюсь, але бажаю здавати кров (14:39:30). Працівники поліції та лікар пояснюють, що не передбачено спочатку здавати кров, потрібно дихати в Драгер. Не погоджується ОСОБА_1 на Драгер, зазначає, тільки буду здавати кров. Лікар запитує чи згоден ОСОБА_1 здати кров і пройти обстеження, на що останній погоджується (14:54:46). Медична сестра робить забір крові у ОСОБА_1 .
Після лікарні ОСОБА_1 разом з працівниками поліції повертається на місце ДТП, де підписує документи, а саме що ознайомлений зі схемою ДТП, Працівниками поліції роз`яснено права. ОСОБА_1 все підписує, зауважень до працівників поліції не висловлює. Також відсторонений від керування транспортним засобом.
26.11.2025 щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Щодо доводів ОСОБА_1  що адміністративний протокол серії ЕПР 1 №523932 за ч.1 ст.130 КУпАП було складено 26.11.2025, а правопорушення, яке йому інкримінується було виявлено 18.10.2025, що це не відповідає вимогам чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Згідно з «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння», якщо водія доставлено до закладу охорони здоров`я для здачі біологічних середовищ (крові), висновок не видається миттєво.
Складання протоколу в день отримання результатів аналізів (а не в день зупинки) вважається правомірним, оскільки саме в цей момент у поліції з`являється доказова база правопорушення.
Оскільки огляд водія проводився у закладі охорони здоров`я шляхом забору біологічного матеріалу (крові), встановлення стану сп`яніння потребувало проведення лабораторного дослідження.
Згідно з п. 22 Розділу ІІІ Інструкції (Наказ №1452/735), висновок складається після отримання результатів лабораторних досліджень. Отже, до моменту отримання такого висновку у працівників поліції були відсутні законні підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Складання протоколу після встановлення факту сп`яніння лабораторним шляхом повністю відповідає вимогам ст. 254 КУпАП та не є підставою для закриття провадження у справі.
Складання протоколу після отримання висновку медичного огляду є дотриманням процедури, визначеної ст. 266 КУпАП та спільною Наказом МВС та МОЗ №1452/735, оскільки саме цей висновок є підставою для кваліфікації дій особи за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Матеріалами справи підтверджено, що судом вжито усіх заходів з метою додержання прав учасників судового процесу, передбачених ст.268 КУпАП. Положення даної норми не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і присутність такої особи у вказаній категорії справ не є обов`язковою. Окрім того, ОСОБА_1 особисто отримав рекомендоване повідомлення про розгляд справи та підписав його (а.с. 12).
Також, суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 які він не зміг висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.
З приводу неправомірності стягнення із ОСОБА_1 судового збору, яке на думку апелянта має місце, необхідно зазначити наступне.
Вимогами ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», регламентовано, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В той же час, відповідно до п.п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Проте, з матеріалів справи та зі змісту поданої апеляційної скарги не вбачається правових підстав, що зумовлюють надання вказаної пільги особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме на підставі п. п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Адже з огляду на суб`єктивну сторону передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, провадження в даній справі не є таким, що пов`язане або може бути пов`язаним з порушенням прав ОСОБА_1 , а також з виконанням останнім військового обов`язку чи службового обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зроблено правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.
Щодо посилань апелянта на інші істотні порушення норм КУпАП, які на його думку, є підставою для скасування постанови, зокрема в частині проведення огляду, суд зазначає, що під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Ауді А4 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком №2941 від 22.10.2025 КНП «Обласного медичного спеціалізованого центру», результат вмісту алкоголю в крові 2,25 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР. 
Тоді як у тексті оскаржуваної постанови помилково зазначено, що огляд на стан сп`яніння проводився на місці скоєння адмінправопорушення за допомогою алкотестера «Драгер». Разом з тим, вказана розбіжність розцінюється судом як технічна описка, яка не спростовує самого факту вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька