ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3993/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,
розглянувши в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси»
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 (суддя Р.В. Волков, м. Одеса, повне рішення складено 09.12.2025)
у справі №916/3993/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ»
до відповідача: Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м. Одеси»
про стягнення 68965,95 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м. Одеси» про стягнення 68965,95 грн, з яких: 45975,41 грн основного боргу; 12694,77 грн пені; 2130,04 грн 3% річних; 8165,73 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу №2302268-РО від 20.02.2023 в частині своєчасної оплати вартості природного газу, поставленого в період з січня 2024 року по квітень 2024 року. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3993/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м. Одеси» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» 45975,41 грн основного боргу, 6347,39 грн пені, 2130,04 грн 3% річних, 8165,73 грн інфляційних втрат та 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.
Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу №2302268-РО від 20.02.2023, що зумовлює правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу, штрафних санкцій (пені) та компенсаційних нарахувань (інфляційних втрат і 3% річних), при цьому суд першої інстанції врахував наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Релігійна організація «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м. Одеси» звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3993/25 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що він не погоджується зі спожитими обсягами природного газу, адже згідно наявних у матеріалах справи актів приймання-передачі природного газу, складених між ним та Акціонерним товариством «Одесагаз», у відповідача наявна переплата за поставлений позивачем природний газ, яка станом на кінець 2023 року становила 35878,88 грн, при цьому, протягом січня-квітня 2024 року ним використано 891 куб.м газу на суму 14751,29 грн, а фактично сплачено 14054,16 грн, з огляду на що відповідачем перед позивачем наявна заборгованість за січень-квітень 2024 року у сумі 697,10 грн, водночас враховуючи вказану переплату відповідача, його заборгованість станом на травень 2024 року становить 35181,78 грн (35878,88 грн - 697,10 грн).
Позиція позивача щодо апеляційної скарги
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду – залишити без змін. 
Зокрема, позивач зазначив, що акти приймання-передачі, складені Акціонерним товариством «Одесагаз», про які вказує відповідач, не стосуються предмета спору, враховуючи, що позивач не є стороною договору розподілу, а заборгованість у даній справі виникла на підставі договору постачання природного газу №2302268-РО від 20.02.2023, укладеного ним з відповідачем, при цьому, у разі розбіжностей у визначенні обсягів, останній мав здійснювати звірку та звертатися до оператора ГРМ, з яким укладено договір на розподіл. 
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано 29.12.2025 за вх.№5298/25.
Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 автоматичний розподіл не відбувся у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3993/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/3993/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
19.01.2026 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3993/25. 
Згідно із частинами першою, другою та десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи; апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
З огляду на ціну позову у даній справі, що становить 68965,95 грн і є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою вказаною ухвалою від 26.01.2026 постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Також вказаною ухвалою від 26.01.2026 встановлено позивачу строк до 12.02.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи.
10.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу №36/10-1002 від 10.02.2023 (вх.№5298/25/Д1).
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне
Фактичні обставини справи
20.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» (постачальником) та Релігійною організацією «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» (споживачем) укладено договір постачання природного газу №2302268-РО (далі - договір №2302268-РО від 20.02.2023), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ за ДК 021:2015 КОД 09120000-6 «Газове паливо», а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Згідно пунктів 1.4., 1.5. договору №2302268-РО від 20.02.2023 споживач підтвердив та гарантував, що на момент підписання договору споживач має укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та Оператором ГРМ та присвоєний останнім персональний ЕІС-код. Розподіл природного газу здійснює Акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ», з яким споживач уклав відповідний договір.
У пункті 2.1. договору №2302268-РО від 20.02.2023 сторони узгодили, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.01.2023 по грудень 2023 року (включно) у кількості 5,25 тис.куб. метрів, в тому числі по місяцям.
Підписанням договору споживач надав згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 2.3. договору №2302268-РО від 20.02.2023).
Відповідно до пункту 2.4. договору №2302268-РО від 20.02.2023 перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.
Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.
В будь-якому випадку обсяг, визначений в акті приймання передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5. цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.
Згідно з пунктом 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.
Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Відповідно до пункту 3.4. договору №2302268-РО від 20.02.2023 постачальник із застосуванням ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС та споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного споживачем обсягу природного газу.
На підставі пункту 3.5. договору №2302268-РО від 20.02.2023 приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу.
Підпунктами 3.5.1.-3.5.4 пункту 3.5. договору №2302268-РО від 20.02.2023 визначено наступне:
-споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що укладений між Оператором(ами) ГРМ та або/Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ;
-на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписаний уповноваженим представником постачальника;
-споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання;
-у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору.
Згідно з пунктом 4.1. договору №2302268-РО від 20.02.2023 ціна природного газу за 1000 куб.м газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, становить 16553,89 грн.
Відповідно до пункту 5.1 договору №2302268-РО від 20.02.2023 оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4. пункту 3.5. договору.
У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання споживачу; 4) у четверту чергу компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання споживачу (пункт 5.4. договору).
Відповідно до пункту 7.2. договору №2302268-РО від 20.02.2023 в разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Договір набирає чинності з дати підписання і діє в частині поставки до 31.12.2023 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання (пункт 13.1. договору №2302268-РО від 20.02.2023).
В розділі 14 договору №2302268-РО від 20.02.2023 наведено адреси та реквізити сторін. У цьому ж розділі договору міститься ЕІС- код споживача - 56XS0000NRKIB005.
26.12.2023 сторони підписали додаткову угоду №1-24 до договору №2302268-РО від 20.02.2023, якою внесли зміни до пункту 13.1. договору та виклали його в наступній редакції: « 13.1. Даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до « 15» квітня 2024 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору…».
Цією ж додатковою угодою сторони доповнили пункт 2.1. договору №2302268-РО від 20.02.2023 обсягами постачання природного газу, замовленими споживачем на період з січня по квітень 2024 року.
На виконання умов договору №2302268-РО від 20.02.2023, протягом лютого 2023 - квітня 2024 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 135857,78 грн, що підтверджується наступними доказами:
-копіями листів оператора ГТС від 01.08.2025 № ТОВВИХ-25-11910 та від 23.09.2025 №ТОВВИХ-25-14806;
-інформацією щодо остаточних алокацій відборів відповідача за період червень 2023 року, грудень 2023 року - квітень 2024 року;
-копіями актів приймання-передачі природного газу за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 46400,54 грн, за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 14716,42 грн, за квітень 2023 року від 18.05.2023 на суму 6853,31 грн, за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 1125,67 грн, за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 248,30 грн, за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 380,74 грн, за серпень 2023 року від 31.08.2023 на суму 678,71 грн, за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 380,74 грн, за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 446,95 грн, за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 1258,09 грн, за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 15395,12 грн; за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 22827,82 грн, за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 11240,10 грн; за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 10031,66 грн, за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 3873,61 грн.
Позивач зазначає, що відповідач розрахувався за природний газ, поставлений в період з лютого 2023 року по грудень 2023 року, сплативши позивачу грошові кошти в загальній сумі 89882,37 грн, що підтверджується інформацією про надходження від споживача коштів, підписаною фінансовим директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ», реєстрами платіжних документів, платіжними інструкціями та розрахунком суми основного боргу, разом з тим відповідач не здійснив оплату газу на суму 45975,41 грн, поставленого протягом січня - квітня 2024 року.
Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 45975,41 грн основного боргу за поставлений природний газ, 12694,77 грн пені, 2130,04 грн - 3% річних та 8165,73 грн інфляційних втрат.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №2302268-РО від 20.02.2023 є договором постачання природного газу, який згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами та, відповідно, виступає підставою для виникнення у сторін господарського зобов`язання відповідно до статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.
В силу частин першої, другої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.
Колегією суддів встановлено, що за період з лютого 2023 року по листопад 2023 року позивач поставив відповідачу 4379 куб.м газу на суму 72489,47 грн, про що свідчать підписані між сторонами акти приймання – передачі природного газу, а саме: за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 46400,54 грн, за березень 2023 року від 31.03.2023 на суму 14716,42 грн, за квітень 2023 року від 18.05.2023 на суму 6853,31 грн, за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 1125,67 грн, за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 248,30 грн, за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 380,74 грн, за серпень 2023 року від 31.08.2023 на суму 678,71 грн, за вересень 2023 року від 30.09.2023 на суму 380,74 грн, за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 446,95 грн, за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 1258,09 грн.
Також позивачем було поставлено відповідачу у грудні 2023 року 930 куб. м газу, що відображено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» №ТОВВИХ-25-14806 від 23.09.2025 та в акті приймання-передачі природного газу за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 15395,12 грн, який не підписаний зі сторони Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси».
Поряд з цим, позивачем поставлено відповідачу у період з січня 2024 року по квітень 2024 року 2898 куб.м природного газу, що відображено у листах Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 01.08.2025 №ТОВВИХ-25-11910 та від 23.09.2025 №ТОВВИХ-25-14806 і в актах приймання-передачі природного газу за відповідні періоди на загальну суму 47973,19 грн, а саме: за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 22827,82 грн, за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 11240,10 грн; за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 10031,66 грн, за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 3873,61 грн, складених на виконання договору №2302268-РО від 20.02.2023 та не підписаних зі сторони відповідача.
Водночас з інформації про надходження від споживача коштів, підписаної фінансовим директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ», реєстрів платіжних документів, платіжних інструкцій та розрахунком суми основного боргу вбачається, що відповідач розрахувався за природний газ, поставлений в період з лютого 2023 року по грудень 2023 року, сплативши позивачу грошові кошти в загальній сумі 87884,59 грн, тобто в повному обсязі, а також за січень 2024 року у сумі 1997,78 грн, що загалом становить 89882,37 грн.
У зв`язку з наведеним позивач стверджує про існування у Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» заборгованості за зобов`язаннями січня -квітня 2024 року у сумі 45975,41 грн (47973,19 грн - 1997,78 грн = 45975,41 грн).
У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).
Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.
Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Втім, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем поставленого позивачем природного газу у період січень – квітень 2024 року за договором постачання природного газу №2302268-РО від 20.02.2023 на загальну суму 45975,41 грн. 
Таким чином, враховуючи, що відповідачем наявність вказаної заборгованості в сумі 45975,41 грн не спростована, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 45975,41 грн основного боргу.
Стосовно незгоди апелянта зі спожитими обсягами природного газу з посиланням при цьому на долучені ним до матеріалів справи акти приймання-передачі природного газу, складені Акціонерним товариством «Одесагаз», згідно яких, на переконання відповідача, у нього існує переплата за поставлений позивачем природний газ у 2023 році у сумі 35878,88 грн та з яких вбачається, що протягом січня-квітня 2024 року ним використано лише 891 куб.м газу на суму 14751,29 грн, при цьому враховуючи фактичну сплату ним грошових коштів у сумі 14054,16 грн, розмір заборгованості перед позивачем станом на травень 2024 року становить 35181,78 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 19 пункту 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи – суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Гузара Любомира, 44; код ЄДРПОУ 42795490).
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).
Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (пункт 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.
Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень. (пункт 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).
Таким чином, позивач, як суб`єкт ринку природного газу має право доступу до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей.
Умовами договору постачання природного газу №2302268-РО від 20.02.2023, зокрема, які містяться у розділі 3 цього договору «Порядок та умови передачі природного газу», сторони узгодили наступне:
-приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу (пункт 3.5);
-споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що укладений між Оператором(ами) ГРМ та або/Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (підпункт 3.5.1. пункту 3.5.);
-на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписаний уповноваженим представником постачальника (підпункт 3.5.2. пункту 3.5.);
-споживач протягом 2 (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (підпункт 3.5.3. пункту 3.5.);
- у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору (підпункт 3.5.4. пункту 3.5).
Так, вищевказані положення договору свідчать про те, що у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1. цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, сторони дійшли згоди, що обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 цього договору.
Листами від 01.08.2025 №ТОВВИХ-25-11910 та від 23.09.2025 №ТОВВИХ-25-14806 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на адвокатські запити представника позивача надало інформацію про обсяги природного газу, які використані відповідачем та внесені в алокацію постачальника – Товариства з обмежною відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ».
Згідно цієї інформації, відповідач використав такі обсяги природного газу:
-з 01.01.2024 по 31.01.2024 - 1379,00 куб.м;
-з 01.02.2024 по 29.02.2024 - 679,00 куб.м;
-з 01.03.2024 по 31.03.2024 - 606,00 куб.м;
-з 01.04.2024 по 15.04.2024 - 234,00 куб.м.
Аналогічні обсяги визначені в актах приймання-передачі природного газу за січень, лютий, березень та квітень 2024 року, які позивач направляв відповідачу та на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги. Доказів звернення відповідача у разі розбіжностей у визначенні обсягів до оператора ГРМ матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на підставі відомостей, що містяться в інформаційній платформі, а також на підставі складених позивачем актів приймання - передачі природного газу, останнім вірно визначено обсяги спожитого відповідачем у спірний період природного газу. Протилежні твердження скаржника визнаються судом необґрунтованими.
Несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є його порушенням у розумінні Цивільного кодексу України, а сам відповідач виступає таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.
У пункті 26 постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
-час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
-час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не вбачала необхідності відступу від такого способу розрахунку інфляційних збитків у порядку статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки він не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при розрахунку інфляційних збитків.
Колегія суддів також зазначає, що суб`єкти господарювання при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до приписів статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Пунктом 7.2. договору №2302268-РО від 20.02.2023 передбачено, що в разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3 % річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
З огляду на викладене, місцевим господарським судом за результатами перевірки правильності проведеного позивачем розрахунку обґрунтовано задоволено позовні вимоги в частині стягнення з Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ» у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати вартості природного газу, поставленого на підставі договору №2302268-РО від 20.02.2023 12694,77 грн пені, 2130,04 грн 3% річних та 8165,73 грн інфляційних втрат, разом з тим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення 12694,77 грн пені, суд вбачав наявність підстав для зменшення її розміру на 50%, тобто до 6347,39 грн.
Оскільки жодних доводів стосовно неправильності проведеного судом першої інстанції розрахунку процентів річних, інфляційних втрат та пені, а також щодо зменшення судом пені на 50% апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині правильності розрахунків та зменшення пені не переглядається.
Висновки суду апеляційної інстанції
У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 09.12.2025 у справі №916/3993/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.
Розподіл судових витрат
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281, 282, 284 ГПК України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Релігійної організації «РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ЦЕРКВИ ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН - БАПТИСТІВ «ВІДРОДЖЕННЯ» селища Шевченко-3 м.Одеси» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3993/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повну постанову складено 25.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук 

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін