ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року
м. Київ

справа № 205/802/24
провадження № 61-11967св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонере товариство «ОТП Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року у складі Федотової І. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Петешенкової М. Ю., Красвітної Т. П.,

Короткий зміст позовних вимог
1. У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») про відшкодування шкоди.
2. Позов обґрунтовано тим, що 04 березня 2008 року між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» в забезпечення кредитного договору № CM-SME/107/078/2008 від 04 березня 2008 року було укладено договір іпотеки № ПМ-SME107/078/2008 від 04 березня 2008 року, за яким база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була зазначена як предмет іпотеки.
3. Пунктом 4.4. договору іпотеки встановлено, що на підставі проведеної незалежної експертизи вартість предмету іпотеки дорівнює 1 000 611,49 доларів США, оскільки договір іпотеки забезпечував кредитний договір у валюті - доларах США.
4. 04 березня 2008 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1473 придбав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2 454,8 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 .
5. Вказаний договір було укладено під час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , яка не була присутня при укладенні договору і померла у 2014 році.
6. Про придбання бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 не повідомляв свою дружину та вказану нерухомість зареєстрував тільки на своє ім`я.
7. У 2016 році АТ «ОТП Банк» намагалося зареєструвати базу відпочинку «Волна» як свою власність, для чого було проведено засідання правління, рішенням якого від 08 квітня 2016 року № 95 було вирішено поставити базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на баланс банку вартістю 391 098 грн, яка була встановлена на підставі висновку про вартість майна від 22 березня 2016 року, проведеної на замовлення АТ «ОТП Банк».
8. Висновком експерта № 6 від 18 червня 2019 року судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 241/1409/18 встановлено, що вартість бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » станом на 01 червня 2009 року становить 942 542,57 доларів США (еквівалент у гривні 7 178 003,75 грн за курсом НБУ на 01 червня 2009 року 7,619 грн/долар США), вартість бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » станом на 18 липня 2019 року становить 13 725,57 доларів США, та надана оцінка технічного стану як «непридатна до подальшої експлуатації».
9. Таким чином, внаслідок недбалості, бездіяльності та за відсутністю належних заходів щодо збереження з боку керівництва та працівників банку база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » була повністю зруйнована та не може використовуватися за первісним призначенням.
10. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року по справі № 241/309/21, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 15 червня 2021 року, в повному обсязі задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування та визнано право власності на 1/2 частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
11. Отже, у ОСОБА_4 , як співвласника майна (бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), у 2021 році з`явилося право на відшкодування завданої такому майну шкоди внаслідок недбалості та неприйняття необхідних заходів по збереженню належного їй майна, яке було передано банку на відповідальне збереження.
12. 01 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого ОСОБА_4 передала позивачці права та обов`язки щодо витребування та набуття майнових прав на цедентові права, належні їй як власниці майна, щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а позивачка, на її думку, набула право вимагати у судовому та позасудовому порядку у будь-кого стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щодо набуття прав та обов`язків згідно вказаного договору.
13. На підставі вищевикладеного позивачка просила суд стягнути з АТ «ОТП Банк» відшкодування завданих збитків, внаслідок повного руйнування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2 454,8 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 , та неможливості її використання за первісним призначенням у розмірі 942 542,57 доларів США (еквівалент у гривні 35 370 606,52 грн за курсом НБУ станом на 22 січня 2024 року 37,5268 грн/долар США).
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції
14. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року, з врахуванням додаткового рішення цього ж суду від 20 березня 2025 року, залишених без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
15. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність будь-яких прав вимоги щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та збитки, спричинені базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з банку.
16. Також судами вказано, що іпотекодавці протягом всього терміну дії договору іпотеки відповідають за утримання бази відпочинку у належному стані, відповідальність за порушення зобов`язань щодо збереження переданого в іпотеку нерухомого майна покладається виключно на позивачку.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
17. У вересні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 .
18. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
19. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.
20. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
21. Касаційну скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що банк набув право володільця чужим майном на підставі ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, якою задоволено заяву банку про забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_2 передати базу відпочинку на відповідальне зберігання банку.
22. Отже, ОСОБА_2 як власник бази відпочинку передав її у володіння банку на підставі судового рішення.
23. На думку заявниці, доказом передачі майна на збереження є акт прийому-передачі, копію якого було надано суду.
24. Таким чином, після підписання акта прийому-передачі бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та її передачі на відповідальне зберігання банку останній набув статусу зберігача.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
25. У жовтні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від АТ «ОТП Банк», у якому вказано, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26. Відповідно до копії договору іпотеки № РМ-SМЕ 107/078/2008 (майнова порука) від 04 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 , з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору № СМ-SМЕ107/078/2008 від 04 березня 2008 року ОСОБА_2 передав в іпотеку нерухоме майно (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
27. Відповідно до пункту 5.2 статті 5 договору іпотеки від 04 березня 2008 року № РМ-SME 107/078/2008 протягом всього терміну дії договору іпотекодавець зобов`язаний своєчасно здійснювати всі дії (у тому числі всі ремонтні, відновлювальні та профілактичні роботи) для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану предмета іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладення договору, за винятком звичайного природного зносу; утримуватись і не допускати вчинення будь-якою третьою особою будь-яких дій, які можуть призвести до погіршення технічного чи експлуатаційного стану предмета іпотеки, його пошкодження, руйнування або втрати, чи зниження його вартості на ринку нерухомості, а також своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором.
28. Згідно із пунктом 5.4 статті 5 договору іпотеки у разі знищення, втрати чи пошкодження предмета іпотеки або його частини із будь-яких причин, при якому вартість предмета іпотеки на ринку нерухомості зменшується порівняно з тою, яка існує на дату укладення цього договору, іпотекодавець зобов`язаний за вибором іпотекодержателя: а) за свій кошт і в строки, погоджені із іпотекодержателем, відновити предмет іпотеки до такого технічного і експлуатаційного стану, який існує на дату укладення цього договору; б) замінити предмет іпотеки іншим предметом іпотеки тієї ж або вищої вартості; в) повністю сплатити всі несплачені боргові зобов`язання негайно або в строк, визначений іпотекодержателем, в тому числі шляхом реалізації предмету іпотеки; або г) здійснити встановлену іпотекодержателем комбінацію дій, зазначених у пп. (а) - (в) вище.
29. 04 березня 2008 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Задорожньою І. Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1473, придбав базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 2 454,8 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 .
30. Як вбачається із копії ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року, постановленої у межах цивільної справи за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказаною ухвалою було зобов`язано ОСОБА_2 передати базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на зберігання представнику ЗАТ «ОТП Банк».
31. Згідно копії акту прийому-передачі від 11 травня 2009 року ОСОБА_2 на виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року передав представнику ЗАТ «ОТП БАНК» на зберігання базу відпочинку «Волна», яка розташована по АДРЕСА_1 .
32. Відповідно до копії висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6 від 18 липня 2019 року, який міститься у матеріалах справи, вартість бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час передачі на відповідальне збереження (01 червня 2009 року) дорівнювала 942 547,557 доларів США та на 18 липня 2019 року була в зруйнованому стані і її вартість дорівнювала лише 13 725 доларів США.
33. Як вбачається із копії рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року у цивільній справі № 241/309/21, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного суду від 15 червня 2021 року, за ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частку бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої на АДРЕСА_1 .
34. Відповідно до копії договору про відступлення права вимоги (цесії) від 01 лютого 2022 року, сторонами якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання набула права та обов`язки щодо витребування та набуття майнових прав на цедентові права, належні їй як власниці майна щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Цедентові права виражаються у наявності права власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір підписано цифровими електронними підписами.
Позиція Верховного Суду
35. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
36. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
37. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
38. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
39. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
40. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
41. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що діями АТ «ОТП Банк» було спричинено збитки у зв`язку із знищенням майна, які останнє має відшкодувати.
42. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили із їх недоведеності та необґрунтованості.
43. Колегія суддів погоджується із вказаними висновками з огляду на наступне.
44. Положеннями статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
45. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.
46. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
47. Водночас матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивачка у позовній заяві, що шкода, спричинена базі відпочинку, завдана діями відповідача.
48. Крім того, відповідно до статті 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов`язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави.
Заставодавець, який володіє предметом застави, у разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини зобов`язаний замінити або відновити це майно, якщо інше не встановлено договором.
49. Згідно з частиною першої статті 10 Закону України «Про іпотеку» якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та від незаконних посягань та вимог інших осіб.
50. Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
51. Таким чином, оскільки судовим рішенням на частину бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було визнано право власності за ОСОБА_4 , тому іпотека є дійсною також і для останньої. 
52. Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
53. У травні 2015 року ОСОБА_2 звертався до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про відшкодування завданої шкоди.
Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 266/1313/15-ц рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 15 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, залишено без змін.
Вирішуючи спір у вказаній справі, судами встановлено, що оскільки володільцем предмета іпотеки є позивач ( ОСОБА_2 ), а база відпочинку передана на зберігання як предмет іпотеки та відповідач ПАТ «ОТП Банк» нею не володів, суди дійшли висновку, що на відповідача не можуть бути покладені відповідні обов`язки з відшкодування збитків.
Передача нерухомого майна банку згідно з актом прийому-передачі не породжує жодних прав та обов`язків, характерних для угоди, як виду зобов`язання, а договір зберігання між сторонами не укладався. Крім того, відповідних змін та доповнень до іпотечного договору внесено не було.
Акт прийому-передачі не припинив між сторонами зобов`язальних правовідносин за кредитним та іпотечним договорами, нерухоме майно належало ОСОБА_2 на праві власності до моменту реєстрації права власності за ПАТ «ОТП Банк», тобто до 13 травня 2016 року.
Суди в указаній справі дійшли висновкупро те, що позивач протягом всього терміну дії договору іпотеки відповідає за утримання бази відпочинку у належному стані, відповідальність за порушення зобов`язань щодо збереження переданого в іпотеку нерухомого майна покладається виключно на позивача.
54. Наведені вище обставини також встановлено у справі № 241/1409/18 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання належним виконання зобов`язань з охорони майна, яке є предметом іпотеки.
55. Отже, оскільки володільцем предмета іпотеки є також ОСОБА_4 , а база відпочинку передана на зберігання як предмет іпотеки відповідачу, тобто останній нею не володів, суди обґрунтовано зазначили, що на банк не може бути покладено відповідні обов`язки з відшкодування збитків.
56. Доводи касаційної скарги про те, що після підписання акта прийому-передачі бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на відповідальне зберігання АТ «ОТП Банк» набув статус зберігача є безпідставними, оскільки спростовуються встановленими обставинами у справах № 266/1313/15-ц та № 241/1409/18, рішення у яких набрали законної сили.
57. Як вказано вище, укладений акт прийому-передачі не припинив між сторонами зобов`язальних правовідносин за кредитним та іпотечним договорами.
58. Посилання заявниці на неврахування судами попередніх інстанцій ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року відхиляються колегією суддів, оскільки на підставі вказаної ухвали предмет іпотеки було передано на зберігання представнику заставодержателя, як спосіб забезпечення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не у володіння. 
Ухвала Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року не породжує для АТ «ОТП Банк» право володіння предметом іпотеки у розумінні норм цивільного законодавства.
59. Доводи щодо неврахування судами висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 910/6355/20, відхиляються колегією суддів, оскільки обставини, за яких ухвалено судове рішення в указаній постанові, є відмінними від обставин, які встановлено судами у справі, яка переглядається, тому висновки у справі № 910/6355/20 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин й, відповідно, є нерелевантними.
60. Касаційна скарга в частині оскарження додаткового рішення місцевого суду стосується лише доводів щодо відсутності доказів сплати винагороди, водночас такі доводи спростовуються платіжним дорученням, наявним у матеріалах справи (т. 2, а. с. 107).
61. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
62. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
63. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

В. В. Сердюк