Справа № 522/5954/24
Провадження № 2/522/2160/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

03 березня 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі : 
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря – Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення аліментів
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачка з 03 грудня 2021 року фактично припинила сімейні відносини, залишила місце спільного проживання та самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , 2010 року народження. Зазначається, що протягом тривалого часу відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться навчанням, станом здоров`я та не забезпечує дитину матеріально, що свідчить про свідоме та винне нехтування обов`язками, передбаченими статтями 150, 180 Сімейного кодексу України. На підтвердження факту ухилення від виконання батьківських обов`язків позивач посилається на тривалу відсутність контактів відповідачки з дитиною та відповідну інформацію від навчального закладу, що на думку позивача є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що дитина перебуває на повному утриманні позивача, він також заявляє вимогу про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов`язку утримувати дитину до її повноліття.
Ухвалою суду від 23.04.2024 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 13.02.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 
Під час судового засідання призначеного 24.06.2025 року було допитано дитину ОСОБА_3 яка пояснила, що мати покинула її, нею опікується батько. 
Ухвалою суду від 24.06.2025 року вирішено :
Витребувати від Адміністрації Державної прикордонної служби України (Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України) (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію стосовно перетинання державного кордону України, громадянкою України, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) Паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 01.08.2005 року РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 з 01.01.2021 року.
Витребувати від Міністерства соціальної політики України (вул. Еспланадна, 8/10, м. Київ, 01601) відомості та інформацію, чи наявний статус «внутрішньо переміщеної особи» у громадянки України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт НОМЕР_1 від 01.08.2005 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . Надати у разі наявності відомості та інформацію про місце перебування (переміщення) громадянки України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт НОМЕР_1 від 01.08.2005 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщеної особи. 
Витребувати від Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) відомості та інформацію стосовно всіх видів доходів громадянки України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Паспорт НОМЕР_1 від 01.08.2005 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 отриманих нею за 2021-2025 роки.
Ухвалою суду від 06.11.2025 року вирішено витребувати з відділу ДРАЦС в Одеській області інформацію відносно ОСОБА_2 щодо відомостей про шлюб, зміни прізвища, смерті, тощо. 
З відповідей наданих на ухвалу про витребування доказів встановити місцезнаходження ОСОБА_2 не вдалось. 
20.12.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду надійшли пояснення щодо позову. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є необґрунтованими та можуть свідчити про намір позивача штучно створити юридичні підстави для уникнення виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни. Згідно з даними АІТС «Оберіг», позивач є військовозобов`язаним, який не пройшов військово-лікарську комісію, не оновив свої облікові дані та з 16 серпня 2025 року перебуває у розшуку через нез`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Враховуючи положення статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлення факту самостійного виховання дитини через позбавлення матері батьківських прав надає право на відстрочку від призову, що вказує на ймовірне використання судового процесу як інструменту для ухилення від мобілізації. Окрім того, позбавлення батьківських прав є виключним і крайнім заходом, який потребує беззаперечних доказів винної поведінки матері, тоді як матеріали справи не містять її позиції, а сам позивач раніше притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. За таких обставин, ТЦК вважає позов передчасним та таким, що не відповідає найвищим інтересам дитини, оскільки зміна правового статусу матері в даному контексті спрямована на досягнення цілей, не пов`язаних із захистом прав неповнолітньої. 
03.03.2026 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог відповідно до яких просив суд позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав не розглядати. 
Судом встановлені такі обставини справи.
Враховуючи, що заяву позивача про зменшення позовних вимог було подано до початку слухання справи по суті, суд ухвалив розглядати справу в межах заявлених позивачем вимог, а саме виключно в межах предмета спору про стягнення аліментів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 , батьками якої згідно з матеріалами справи є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2005 року, однак з 03 грудня 2021 року фактичні сімейні відносини між ними припинилися, після чого дитина залишилася проживати разом із батьком. З моменту розставання батьків Позивач самостійно здійснює догляд за донькою, забезпечує її матеріальні потреби, піклується про її стан здоров`я та розвиток, тоді як Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не підтримує з дитиною зв`язку та не бере участі в її вихованні, що підтверджується довідками з навчального закладу (відповідь від 04.04.2024 року № 01-14/161 з Одеського міської ради Одеського ліцею № 43). 
У судовому засіданні від 24.06.2025 року було безпосередньо досліджено думку неповнолітньої ОСОБА_3 . Дитина підтвердила факт самоусунення матері від її виховання та зазначила, що з 2021 року повне піклування про неї здійснює виключно батько. Відповідно до ст. 171 СК України та ст. 12 Конвенції про права дитини, суд надає цим поясненням суттєве значення, оскільки вони відображають реальний стан сімейних відносин та підтверджують відсутність емоційного та фактичного зв`язку дитини з матір`ю.
Неповнолітня донька проживає разом з батьком, що не заперечується відповідачем.
Судом було вжито вичерпних заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 та з`ясування причин її відсутності в житті дитини. На виконання ухвал суду було перевірено:
Дані Державної прикордонної служби: щодо можливого виїзду за кордон;
Реєстри Мінсоцполітики: щодо реєстрації особи як ВПО;
Дані ДПС: щодо наявності офіційних доходів та місця роботи;
Дані органів ДРАЦС: щодо можливої зміни актів цивільного стану чи смерті.
Оскільки отримана інформація не дозволила встановити місце перебування Відповідачки, суд розцінює таку поведінку матері як свідоме приховування свого місцезнаходження та остаточне розірвання зв`язків із сім`єю.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Тобто, за загальним правилом аліменти стягуються з дня пред`явлення позову, а їх стягнення за минулий час обумовлене тим, що платник аліментів ухилявся від їх сплати, а отримувач аліментів докладав зусилля щодо отримання цих аліментів, але такі зусилля були марними. 
Законними є вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно починаючи з 17.04.2024 (дата звернення до суду) до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, 

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення аліментів– задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 від 01.08.2005 року, РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_4 від 02.07.1997 р.н., РНОКПП НОМЕР_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі частин з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дати звернення – 17.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 10.03.2026 року.

Суддя          А.В. Науменко