ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України

справа № 766/10661/17
провадження № 22-ц/819/44/26

18 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя – доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
секретар судового засідання: Олійник К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року, постановлене під головуванням судді Ус О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського обласного академічного музично-драматичного театру ім. М. Куліша про визнання права на укладення строкового трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Зміст позовних вимог
В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету та підстав позову, просив визнати за ним право на укладення строкового трудового договору (контракту) з Херсонським обласним академічним музично-драматичним театром ім. М.Куліша, на умовах визначених чинним законодавством України, що регулює укладення строкових договорів з урахуванням посади, яку він займав на момент припинення безстрокового трудового договору; 
стягнути з Херсонського обласного академічного музично-драматичного театру ім.М.Куліша на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі, визначеному на момент винесення рішення суду, з урахуванням обов`язкових платежів та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн.
Позов мотивований тим, що позивач працював за безстроковою трудовою угодою в Херсонському обласному академічному музично-драматичному театрі ім. М. Куліша на посаді артиста оркестру.
Наказом директора театру від 08 червня 2016 року змінено істотні умови праці, шляхом запровадження з працівниками контрактної форми укладення трудових договорів згідно вимог Закону України від 28 січня 2016 року № 955-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» (далі – Закон №955-VІІІ).
На виконання вимог Закону №955-VІІІ адміністрацією театру було запропоновано йому проект трудового контракту, з умовами якого він не погодився, так як вони погіршували його становище як працівника, порушували його трудові права та не відповідали діючому законодавству. 
Адміністрація театру в порушення вимог статті 32 КЗпП України не попередила його про наступне припинення трудових відносин саме за пунктом 9 статті 36 КЗпП України згідно приписів пункту 2 Прикінцевих положень Закону №955-VІІІ, тому попередження про майбутнє припиненим безстрокових трудових відносин на підставі пункту 9 статті 36 КЗпП України є незаконним.
Зазначив, що не заперечував проти продовження трудових відносин і саме адміністрація театру повинна була погодити з ним контракт. Ряд положень контракту, що був опублікований на сайті Мінкультури, для нього є неприйнятними, а наданий відповідачем проект контракту не відповідає національному стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації». Оскільки запропоновані в проекті умови, серед яких строк дії контракту лише на 1 рік, тип обліку робочого часу, організація праці, погіршували становище позивача, він не погодився з запропонованим проектом трудового контракту. 
Наполягав, що відновлення порушених трудових прав має відбутися шляхом визнання за ним права на укладення строкового трудового договору (контракту), зі стягненням з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Послався на те, що діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у суттєвому емоційному стресі, який супроводжувався значними негативними почуттями, розгубленням, переживанням за своє майбутнє та майбутнє своєї сім`ї, тривалими судовими тяжбами з театром тощо.
Зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що звільнення позивача проведено без порушення норм трудового законодавства та у зв`язку із набранням чинності Закону № 955-VІІІ, яким запроваджено контрактну форму роботи у сфері культури.
Суд першої інстанції вважав, що право позивача на укладення контракту існувало та існує на умовах, визначених Законом №955-VІІІ, а тому визнавати таке право у судовому порядку немає підстав. До спірних правовідносин суд застосував правові висновки Верховного Суду, наведені у справах №753/4687/17, №755/4387/17-ц, №753/5282/17.
Серед іншого зазначив, що доводи позивача про те, що він був повідомлений про звільнення згідно з пунктом 6 статті 36 КЗпП України не підтверджені жодними доказами та не впливають на законність припинення трудового договору, оскільки припинення безстрокового трудового договору згідно пункту 9 статті 36 КЗпП України передбачено Законом №955-VIII.
Суд не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що запропонований відповідачем контракт порушував його трудові права та не відповідав вимогам законів і Конституції України, а також адміністрація театру в односторонньому порядку безпідставно змінила на власний розсуд істотні умови договору, оскільки позивачем не надано суду жодного примірника запропонованого йому контракту та не доведено, що їх умови визначались без урахуванням наказу Міністерства культури України від 02 серпня 2016 року №624, яким затверджено форму контракту з професійними працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури, Закону України «Про театри і театральну справу», Закону України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів».
Суд критично оцінив посилання позивача на неприйнятність ним деяких пунктів типового контракту, які за твердженням ОСОБА_1 порушували його трудові права, оскільки примірника запропонованого контракту суду не надано, як і не надано доказів про те, що позивачем подавалися пропозиції щодо умов контракту в іншій редакції та докази відмови адміністрації театру у підписанні контракту на цих умовах.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 09 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Скаржник зазначив, що за приписами статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
Незважаючи на можливість укладати трудові контракти на строк 3 роки, позивачу було запропоновано укласти контракт строком на 1 рік. Скорочення строку гарантованого працевлаштування робить неможливим дострокове планування життя людини та робить більш залежним від керівництва закладу, яке після закінчення строку контракту має можливість без пояснення причин не продовжити його.
Запропонований до підписання контракт містив пункти, які взагалі не стосуються професійної діяльності працівника (обов`язок носити уніформу, займатися гімнастикою та погодинне нормування репетицій). 
Стверджував, що відповідач порушив його трудові права, чим заподіяв моральних переживань та психологічних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя, тому з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у заявленому в позові розмірі та середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Розгляд справи апеляційним судом
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно приписів частини шостої статті 128 ЦПК України.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Ураховуючи наведене, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 працював в Херсонському обласному академічному музично-драматичному театрі ім. М. Куліша на посаді артиста оркестру 1 категорії.
Згідно запису з трудової книжки позивача, наказу №14-К від 13 лютого 2017 року «Про припинення трудового договору», ОСОБА_1 , артист оркестру 1 категорії 15 лютого 2017 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 28.01.2016 р. № 955-VIII, п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України (підстави, передбачені іншими законами) звільнений. Пунктом 3 наказу визначено: «Начальнику відділу кадрів запропонувати ОСОБА_1 укласти (підписати) трудовий контракт (на основі типової форми, затвердженої Наказом Міністерства культури України від 02.08.2016 року № 624) на посаду артиста оркестру І категорії строком на один рік».
З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 15 лютого 2017 року, надав зауваження «порушені прикінцеві норми закону № 955-VIII».
Також встановлено, що 02 грудня 2016 року позивач отримав 2 (два) примірника контракту, що підтверджено копією супровідного листа (арк. справи 185).
Супровідним листом від 20 січня 2017 року ОСОБА_1 надавалося для ознайомлення та підписання 2 примірника контракту, які були відредаговані з урахуванням його вимог та пропозицій (том 1 арк. справи 186). 
Згідно акту, 24 січня 2017 року артисту 1 категорії ОСОБА_1 було запропоновано підписати контракт, від підписання якого він відмовився. Працівник був ознайомлений з актом, в якому зазначив: «Згоден перейти на контракт, але за умови виконання ст. 252, п.2 та прикінцевих положень закону 955-VIII» (том 1 арк. справи 188).
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України розтлумачено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.
Відповідно до пунктів 2, 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 січня 2016 року №955-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.
Згідно пункту 9 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.
Встановивши, що посада, яку обіймав позивач (артист оркестру 1 категорії), належить до посад професійних творчих працівників, позивач відмовився від підписання контракту, норма Закону № 955-VІІІ, якою запроваджено обов`язкове укладення строкового контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, не визнавалась неконституційною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Херсонський обласний академічний музично-драматичний театр ім. М. Куліша діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки у діях відповідача не встановлено порушення нормативно-регламентованої процедури прийняття наказу про припинення безстрокового трудового договору з позивачем згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України.
Суд першої інстанції правильно вказав, що позивач просив визнати за ним право на укладення строкового трудового договору (контракту) з відповідачем, проте таке право за ним відповідач визнавав, та таке право надане йому Законом № 955-VIII, але обмежене у часі (протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом), тому визнавати таке право у судовому порядку немає підстав. 
Позивач протягом одного року з дня набрання чинності Законом №955-VIII контракт з відповідачем не уклав у зв`язку з чим безстроковий трудовий договір з ним був припиненим.
Суд правильно зазначив, що цей спір не є спором про законність чи незаконність звільнення позивача з роботи, оскільки у разі коли особа вважає, що звільнення його з роботи проведене з порушенням вимог трудового законодавства поновлення прав такого працівника відбувається шляхом вирішення спору про поновлення на роботі, у той час як позивачем таких вимог не заявлялося та таке питання не було предметом розгляду у цій справі.
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув заявлені позовні вимоги, яким надав належну правову оцінку та на виконання приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України застосував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, наведені у справах №753/4687/17, №755/4387/17-ц, №753/5282/17. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а відтак судове рішення слід залишити без змін.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складений 03 березня 2026 року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

С.В. Радченко