ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/505/25 
Провадження №2/477/278/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої - судді Саукової А.А.,
із секретарем судового засідання – Котовою О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
На адресу Вітовського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованості за кредитом в сумі 110 494,99 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування свого позову зазначав, що 18.08.2021 року відповідач будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком договір кредиту б/н шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк". Відповідно до укладеного договору позивач надав грошові кошти в сумі 53 000,00 грн. строком на 40 місяців (до 17.12.2024 року) зі сплатою процентів 75% щорічно.
Однак позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість в сумі 110 494,99 грн., яка складається з 50 211,18 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 60 283,81 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
На адресу суду від представника відповідача Ведяпіної Н.І. надійшов відзив на позовну заяву, яким представник відповідача заперечив проти позову, зазначив, що не погоджується з сумою заборгованості та вважає її необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами.
Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що позивач АТ "Акцент-Банк" зазначив у позовній заяві, що кредитором за відповідним кредитним договором надано відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому вказаним договором. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, є виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Документи, надані позивачем, не доводять факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором. Також представник відповідача наголошував на тому, що анкета – заява не містить даних про отримання відповідачем кредиту в тих розмірах, що заявляє позивач, не визначено кредитний ліміт, відсоткову ставку, не визначено порядок та строки нарахування штрафів та пені. Заперечував щодо витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», вказавши, що витяг не містить підпису відповідача. Окрім цього, представник відповідача наголошував на тому, що банк самостійно збільшував рахунок заборгованості та кошти, які відповідач вносив протягом строку дії договору мали бути спрямовані для погашення заборгованості тіла кредиту, а не на погашення відсотків.
Також у відзиві представник відповідача вказує на складність ситуації відповідача, що сталася внаслідок пошкодження її житла та на статус відповідача як внутрішньо-переміщеної особи посилаючись при цьому на Закон України, « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме що відповідно до частини 1 та 2 статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»,. загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.
2. За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.
Представник відповідача спрямовує увагу суду на те, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які: підтверджують факт укладення між кредитором та відповідачем кредитного договору; вказують на наявність у відповідача заборгованості перед АТ "Акцент-Банк"; підтверджують факт надання коштів відповідачу за кредитним договором, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову.
Від позивача АТ "Акцент-Банк" надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтримав позов.
Додатково позивач зазначив, що в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір від 15 лютого 2022 року) відповідач підтвердив під підпис факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись із змінами до них, викладеними на сайті банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, тобто ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк" і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.
На виконання положень Закону України "Про захист прав споживачів" на час укладання договору банк надав позичальнику всю необхідну інформацію в письмовій формі, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів.
Своїм підписом під кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком всіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві. Саме це є доказом обізнаності позичальника з всіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору.
Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються з Анкети-Заяви, Тарифів і Умов та Правил (актуальна копія яких додана до позовної заяви). До матеріалів справи додано також Паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та додано меморіальний ордер, яким підтверджується факт перерахування коштів відповідачу та виписки по картці. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На підтвердження правильності розрахунку позивач надав банківську виписку, яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік", де відображено, зокрема, використання відповідачем кредитного ліміту. Просив задовольнити вимоги в повному обсязі та розглядати справу без присутності позивача та його представника.
Представник відповідача відповідно до ст174 ЦПК України надав до суду заперечення в яких не погодився із викладеною позицією позивача у відповіді на відзив. Наголосив, що відповідач не погоджується із сумою заборгованості не вважає її обґрунтованою, оскільки відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець не може включати в договори зі споживачами умови, які є несправедливими, умови, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Вважає, що встановлення сторонами відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ « Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Також представник відповідача посилається на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», статус ОСОБА_1 як внутрішньо-переміщеної особи та її скрутне матеріальне становище, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
В судове засідання представник позивача за позовом не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України, від представника відповідача надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без участі відповідача та її представника.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк за змістом якої він погодився, що ця заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг.
18.08.2021 року відповідач будучи клієнтом Банку, Позичальник уклав з Банком договір кредиту б/н шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк".
Відповідно до укладеного договору позивач надав грошові кошти в сумі 53 000,00 грн. строком на 36 місяців (до 18.08.2024 року) зі сплатою процентів 75% щорічно.
Відповідач ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в анкеті- заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-банку. Підписуючи договір, там вказано, що відповідач згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився з даним договором до його укладання і погодився з його умовами, підтверджено, що ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту відповідачу роз`яснені, рекламний буклет з тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування відповідачем отримані.
Також відповідачем підписано електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту, заяву про надання послуг «Швидка готівка» від 18.08.2021 року та таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, де відповідач підписав, що ознайомлений з дійсними умовами, та був обізнаний щодо нарахування відсотків та орієнтовної загальної вартості кредиту.
З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості частково, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість в загальній сумі 110 494,99 грн., яка складається з 50 211,18 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 60 282,81 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами.
АТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті.
Перерахування банком коштів підтверджується меморіальним ордером №TR.18764383.16648.70181 від 18.08.2021 року, відповідно до якого відповідачу було перераховано грошові кошти в сумі 53 000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, в ч.1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до змісту Умов та правил надання банківських послуг сторони узгодили, умови повернення Банку кредиту, процентів за користування кредитом, неустойку та інші зобов`язання за Договором.
За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Щодо твердження представника відповідача, що виписки по кредиту не є належним доказом, суд зазначає наступне.
На підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог позивач АТ «АКЦЕНТ БАНК» надав суду виписки по особовим рахункам на ім`я ОСОБА_1 з 18.08.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказані документи містять інформацію щодо предмета доказування, а тому є належними доказами. Виписка по рахункам ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є первинним бухгалтерським документом та належним доказом на підтвердження як руху коштів по рахунку, так і наявності заборгованості за договором.
У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050ЦК України з урахуванням статей526,527,530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012року №578/5до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Відповідно до п.п. 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018року №75(далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц.
Представник відповідача вказував, що банком було самостійно збільшено рахунок заборгованості за рахунок відсотків, однак відповідачу було надано кошти в сумі 53 000,00 грн., однак 50 211,18 грн. позивач просить стягнути з відповідача як загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, тобто збільшення банком суми кредиту не було.
Окрім цього, у відзиві відповідачем було вказано, що кошти, які вона частково вносила на рахунок мали бути спрямовані на погашення тіла, а не відсотків. 
Таким чином, відповідачем заперечується не факт укладання договору і перерахування коштів, а сам розрахунок заборгованості, однак не надається контрозрахунок, тобто який розрахунок заборгованості вони вважають вірним та реально підтвердженим.
У поданому відзиві на позов відповідач просив суд урахувати положення закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та зменшити розмір процентів посилаючи на норми закону.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»,. загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після дати початку тимчасової окупації залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.
2. За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.
Отже, виходячи із аналізу статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», вказана норма стосується штрафів, пені та інших платежів. Щодо нарахування відсотків за кредит, вказана норма не застосовується.
Окрім цього, положення частини 6 статті 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» наголошують на тому, що положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені:
до дати початку тимчасової окупації з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України;
до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які:
залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та в яких станом на дату початку тимчасової окупації наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики;
залишили або покинули своє місце проживання на території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та станом на 14 квітня 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.
Тобто, вказана стаття не поширюється на відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану»в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, на час дії воєнного стану законодавство України не передбачає скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Тобто позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Отже, під час дії військового стану в Україні, позичальники за споживчими кредитами не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом: у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі; кредитор не має права підіймати процентну ставку за користування кредитом у випадку невиконання зобов`язань; всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 року за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню. Разом з тим, банком не нараховано штрафу, пені та інших платежів.
З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню за заборгованістю в сумі 110 494,99 грн., яка складається з 50 211,18 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 60 283,81 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову в сумі 2422, 40 грн.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282, ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», заборгованість в загальному розмірі 110 494,99 ( сто десять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні 99 копійок, яка складається з 50 211,18 грн. – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом; 60 283,81 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11;
відповідач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя            А.А.Саукова