СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143

Справа №547/54/26 
Провадження №3/547/35/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року с-ще Семенівка
Суддя Семенівського районного суду Полтавської області Самойленко Л.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , безробітної, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
установиЛА:
До Семенівського районного суду Полтавської області надійшов вказаний адміністративний матеріал.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2026 о 18 год 00 хв в с-щі Семенівка Кременчуцького району Полтавської області на вул. Стрітенська, 20 керувала транспортним засобом марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керувати таким транспортним засобом, тобто без посвідчення водія відповідної категорії. Адміністративне правопорушення вчинено повторно протягом року. Особу притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, серія ЕНА №5853237 від 03.10.2025.
Зазначеними діями ОСОБА_1 порушила п. 2.1. Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) - повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, причин неявки неповідомила, клопотань до суду не направила.
Крім того, 02.02.2026 ознайомилась з матеріалами справи та просила відкласти розгляд справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання захисника. Доказів залучення захисника суду не надала.
Судовий розгляд було відкладено на 26.02.2026. 
18.02.2026 на адресу суду ОСОБА_1 направила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, в обґрунтування якого зазначила, що їй інкриміновано керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом вчинене повторно протягом року. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування нею транспортним засобом. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №242556 від 10.01.2026 року вбачається, що до протоколу додаються: відео з реєстратора та бодікамери поліцейського, при цьому взагалі не ідентифіковано засоби реєстрації, а відео з реєстратора взагалі відсутнє.
Крім того, стаття 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає виключний перелік підстав для зупинки працівником поліції транспортного засобу. Працівники поліції, в порушення вказаної норми, неправомірно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , а тому неправомірність й безпідставність зупинки поліцейським водія суперечить ЗУ «Про дорожній рух» й ПДР, і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева».
Факт винесення працівниками поліції відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕНА №6492922 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, у якого в темну пору доби не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим порушила п.п.31.4.3в ПДР України, не може вважатися належним та допустимим доказом факту керування нею транспортним засобом, оскільки не підтверджено будь якими фактичними даними чи інформацією, а обставина не оскарження ОСОБА_1 вказаної постанови пояснюється сумою штрафу в розмірі 340 гривень, що є меншою ніж сплата судового збору при подачі позову про її скасування та відповідної процесуальної тяганини.
Звернула увагу, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що неоскарження постанови поліції про адміністративне правопорушення не означає автоматичного визнання вини водієм. Право на оскарження є правом, а не обов`язком, і відсутність скарги не позбавляє особу права захищати свої інтереси в інших процессах. В додаток до іншого працівники поліції грубо порушили її права, оскільки взагалі не роз`яснювали їх, вищевказану постанову взагалі склали без її присутності порушивши всі можливі процесуальні норми. Після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №242556 від 10.01.2026 року працівник поліції вручила її копію, яка виявилася пустим бланком без жодної інформації. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17).
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242556 від 10.01.2026, винесений з порушеннями прав ОСОБА_1 та чинного законодавства України, є необґрунтованим та незаконним, а тому дане провадження у справі підлягає закриттю. 
Крім того, клопотала про розгляд справи у її відсутності.
23.02.2026 у судове засідання не з`явилась, подала клопотання, згідно якого просила призначити іншу дату судового засідання для забезпечення можливості належної підготовки для систематизації правової позиції, підготовки процесуальних заяв та формування запитань до сторони обвинувачення з метою повного і всебічного з`ясування обставин справи.
В подальшому з 23.02.2026 провадженням у справі не цікавилась. Судові повістки не отримувала. У судові засідання 11.03.2026, 16.03.2026 та 27.03.2026 не з`явилась.
Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Отже, у своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У справі «Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021 Суд зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. 
Враховуючи вище викладене, враховуючий необхідність дотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та те, що ОСОБА_2 відомо про наявне провадження щодо неї, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , оскільки остання не виявила зацікавленості у присутності на розгляді справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки-дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КупАП.
Вина ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні підтверджена відповідними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 242556 від 10.01.2026, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6492922 від 10.01.2026 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5853237 від 03.10.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, рапортом старшого сержанта поліції з РПП СПД № 1 ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області Калапіщак Н. від 15.01.2026, відеозаписом.
Відповідно до довідки СПД № 1 ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області, згідно облікових даних Національної поліції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не видавалось. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5853237 від 03.10.2025 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, згідно якої до останньої застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Відповідно до облікових даних Національної поліції, транспортний засіб ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації ТСЦ МВС 5347, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.05.2025.
Згідно відеозапису вбачається факт зупинки ОСОБА_1 в с-щі Семенівка Кременчуцького району Полтавської області на вул. Стрітенська, 20, де остання керувала транспортним засобом марки ВАЗ 2101, в якому в темну пору доби не горіла лампа лівої фари ближнього світла. На що ОСОБА_1 вказала, що кожного ранку перевіряє стан транспортного засобу, зранку світило. Вийшла з авто та постукала по фарі. Зазначила, що все працювало, коли виїжджала з дому та заправки, але авто 1979 року випуску. При перевірці документів остання надала техпаспорт та страховий поліс, намагалась ввести працівників поліції в оману, зазначивши, що її звати ОСОБА_3 , а не ОСОБА_4 .
Отже, з відео вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 була зупинена правомірно, у зв`язку з тим, що в авто, яким вона керувала темну пору доби, не горіла лампа лівої фари ближнього світла. За таке адміністративне правопорушення ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності відповідно до постанови серії ЕНА №6492922, яка набрала законної сили. Обставини, встановлені у цій постанові, не потребують доведення у справі, що розглядається. Тобто, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 є встановленим. Під час з`ясування даних обставин, працівниками поліції встановлено, що остання не має права керувати таким транспортним засобом.
Доводи наведені в клопотання про закриття провадження, які ґрунтуються на не доведенні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не найшли свого підтвердження під час розгляду справи, суд розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене повторно протягом року адміністративне правопорушення щодо керування транспортним засобом, особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №242556 зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та наявний підпис ОСОБА_1 під цим.
Ураховуючи зазначене, роблю висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, за зазначених обставин, за яке вона підлягає адміністративній відповідальності.
При накладенні адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення враховуються межі стягнення, установлені КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, майновий стан. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.
З урахуванням викладеного вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 40-1, 283 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 665,60 грн судового збору. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 251, 252, 283-285, 294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1  винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років (по коду 21081300 «Адмністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»: Протокол серії ДПР18 № 242556 від 10.01.2026; код за ЄДРПОУ – 37959255, рахунок - UA 048999980313050149000016001, Банк утримувача - Казначейство України, код банку отримувача – 899998, Отримувач коштів – ГУК Полтав.обл./Полтавська/21081300).
Стягнути з  ОСОБА_1  665,60 грн судового збору на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001,, код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Копію постанови протягом трьох днів вручити або вислати особі, щодо якої її винесено.
У разі несплати порушником 40800,00 грн штрафу не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу стягується штраф у подвійному розмірі та витрати на облік адміністративних правопорушень, що визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області.
Постанова підлягає виконанню протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя          Л.М.Самойленко