Справа №567/101/26
Провадження №1-кп/567/63/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2026 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя -  ОСОБА_1  
секретар -  ОСОБА_2  
з участю:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оженин, Острозького району, Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з базовою середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 19 жовтня 2025 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема востаннє Указом від 14 липня 2025 року №478/2025, затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-ІХ та діяв станом на 19 жовтня 2025 року, маючи у своєму добровільному розпорядженні мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_6 та до якого приєднано банківську картку, рахунок якої НОМЕР_1 , який відкритий у AT “Ощадбанк” на ім`я останнього, перебуваючи у різних торгових закладах, що розташовані у м.Острог Рівненської області, діючи таємно, маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, шляхом розрахунку з використанням безконтактної технології оплати «pay pass» за товарно-матеріальні цінності, таємно викрала грошові кошти в загальній сумі 12 945 грн. 36 коп., які зберігалися на банківському рахунку ОСОБА_6 , чим спричинила майнової шкоди потерпілому на вказану суму.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.
Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12025181170000233 від 02.12.2025   та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 22.01.2026 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України. Потерпілим надано письмову згоду на укладення такої угоди.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. 
Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, в поданій на адресу суду заяві підтвердив свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі. Розгляд справи просить здійснювати без його участі.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні, підтримавши угоду, повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, яке буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. 
Захисник в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечив, зазначивши, що його підзахисна свою вину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклала добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченої немає. 

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 22.01.2026, ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться їй у провину. 
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення її від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відносяться до тяжких злочинів, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. 
Потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за нею та постійного контролю за її поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому вона перебуває.
Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченої та відповідає загальним засадам призначення покарання.
Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.
При цьому суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. 
Враховуючи викладене, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 100 КПК України, 

з а с у д и в:

затвердити угоду від 22.01.2026 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 . 
ОСОБА_4  визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України
та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити     ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на     ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного суду	ОСОБА_1