Справа № 944/1412/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І 
Провадження № 22-ц/811/2491/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри 
при секретарі: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1009011 від 19.09.2023 в сумі 133369,59 грн, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 19.09.2023 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1009011, відповідно до якого Товариство надало останньому грошові кошти у сумі 25000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів - 2,2% в день, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1009011 укладення такого здійснено сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Однак, відповідач, всупереч умов кредитного договору, норм Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти, а також не виконав в повному обсязі всі інші покладені на нього грошові зобов`язання перед кредитодавцем. 21.06.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №21062024, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1009011 від 19.09.2023 року. Тобто новим кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Заборгованість відповідача за кредитним договором №1009011 становить 133369,59 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 20799,99 грн, заборгованість за відсотками - 112569,60 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №1009011 від 19.09.2023 про надання споживчого кредиту у розмірі 133369,59 грн (сто тридцять три тисячі триста шістдесят дев`ять гривень п`ятдесят дев`ять копійок), витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
У апеляційній скарзі зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення тощо), на підставі яких можна з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме чи виконано Товариством «Селфі Кредит» перед відповідачем грошове зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" №463517 від 25.10.2022, а саме, що воно надало кошти у розмірі 25000,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 , використавши реквізити її платіжної картки. При цьому, наданий Товариством "Кредит Капітал" лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейтек" від 03.01.2025 не є доказом перерахування коштів відповідачу, оскільки згідно зазначеного листа не ТОВ "Селфі Кредит", як це передбачено договором про надання споживчого кредиту по продукту «NEWSHORT» №1009011, а Товариство "Пейтек" 19.09.2023 перерахувало кошти у розмірі 25000,00 грн. У якості доказу перерахування коштів наводиться платіж на картковий рахунок, номер якого зашифровано частково, що виключає можливість належної ідентифікації отримувача та не доводить перерахування цих коштів саме відповідачу. За таких обставин, ТОВ "Кредит Капітал" не доведено, що ОСОБА_1 має заборгованість за договором про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" №1009011 у розмірі 133369,59 грн, оскільки не підтверджено належними доказами, що ОСОБА_1 отримала від Товариства "Селфі Кредит" на виконання умов цього договору кредит у розмірі 25000,00 грн. Крім того, позивач не надав доказів досягнення між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 в письмовій формі згоди щодо розміру кредиту, його строку, розміру процентів. Зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів». При цьому, постановляючи оскаржуване рішення, суд не врахував, що умови кредитного договору №1009011 від 19.09.2023 порушують критерії справедливості, добросовісності, пропорційності та розумності, є несприятливими для споживача та порушують його інтереси. Так, визначена договором орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 223000,00 грн, що майже в десять разів більше від розміру кредиту, що не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Що стосується витрат на правничу допомогу, зазначив, що обсяг виконаної Адвокатом АО «АПОЛОГЕТ» Усенком Михайлом Ігоровичем роботи у цивільній справі, яка за своєю категорією в розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, неспіврозмірний з розміром оплати послуг, які просив стягнути позивач. Зазначена справа для адвоката не потребує значної витрати часу. Крім того, позивачем не додано доказу сплати гонорару за надання правової допомоги, на підтвердження доказів понесених витрат на правову допомогу надано лише рахунок на оплату у розмірі 65 000 грн, проте до матеріалів справи не надано підтвердження перерахування коштів по договору про надання правової допомоги щодо підготовки зазначеного позову. Отже, позивачем не доведено здійснення витрат на правову допомогу. Таким чином, враховуючи недоведеність понесених витрат на правничу допомогу, підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 19 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1009011, згідно якого товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Пунктом 1.1. договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року передбачено, що укладення договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, а електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Договір про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року підписано ОСОБА_1 електронним підписом шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора Р629. 
Згідно п. 1.3. договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року сума кредиту (загальний розмір) становить 25000 грн.
Відповідно до п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з врахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та у строки, визначені в договорі.
У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту (п. 1.4.1. договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року).Пунктом 1.5 договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року передбачено, що за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:
1.5.1. стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору;
1.5.2. знижена процентна ставка 1,21 % в день застосовується, якщо споживач до 19 жовтня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.
Відповідно до п. 3.1. договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. 
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1. договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року).
21 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату набуває права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі боржників.
Відповідно до п. 6.2.3. договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку № 2 цього договору та виконання фактором п. 7.2 цього договору.
Пунктом 7.2. договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року передбачено, що фактор сплачує ціну договору шляхом перерахування клієнту грошових коштів в сумі, що зазначена в пункті 7.1. цього договору на вказаний в реквізитах цього договору рахунок протягом двох робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
Сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) становить 2 479 762,78 грн без ПДВ (п. 7.1. договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року).
Платіжною інструкцією № 3392 від 21 червня 2024 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» 2 479 762.78 грн як плату за відступлення права вимоги за договором факторингу №21062024 від 21 червня 2024 року.
Актом приймання-передачі реєстру боржників від 21 червня 2024 року до договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників.
Згідно реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року на загальну суму 133 369,59 грн.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року.
25 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій вимагало виконання зобов`язання за кредитним договором № 1009011 від 19 вересня 2023 року, а саме, негайно погасити заборгованість в сумі 133 369.59 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року станом на 21 червня 2024 року така становить 133369,59 грн, з яких 20799,99 грн - заборгованість за основним боргом, 112569,60 грн - заборгованість за процентами.
При цьому, в розрахунку заборгованості враховано, що 19 жовтня 2023 року на виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 сплатила 13275,01 грн, з яких 9075 грн зараховано кредитодавцем на погашення заборгованості за процентами та 4200,01 грн - на погашення заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, відповідач сплатила проценти за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року за період з 19 вересня 2023 року до 19 жовтня 2023 року.
Аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить про те, що в подальшому, починаючи з 20 жовтня 2023 року проценти за користування кредитними коштами нараховувалися за базовою процентною ставкою, що становить 2.2 % в день, яка передбачена умовами договору, в межах строку кредитного договору до 21 червня 2024 року, тобто до відступлення права вимоги. 
Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконала покладених на неї зобов`язань за умовами договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 133 369,59 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, що набув право вимоги за цим кредитним договором. 
Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитися, оскільки судом не враховано, що починаючи з 22 квітня 2024 року кредитодавцем нараховувалися проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», чим порушено права позичальника.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Враховуючи встановлений ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, за період з 20 жовтня 2023 року по 21 квітня 2024 року кредитодавцем правомірно нараховувалися проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 2.2 % в день в сумі 84656 грн (27799,99 грн х 2,2 % х 185 днів = 84656 грн).
Однак, починаючи з 22 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, тому за період з 22 квітня 2024 року по 21 червня 2024 року ОСОБА_1 підлягали нарахуванню проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою, що становить 1,5 % в день, в розмірі 19032 грн (27 799,99 грн х 1,5 % х 61 день = 19032 грн).
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за процентами за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року становить 103 688 грн (84656 грн + 19032 грн = 103688 грн).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року в розмірі 124487,99 грн, з яких 27 799,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 103688 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а відтак рішення суду в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», слід змінити.
Доводи апеляційної скарги щодо неукладення договору про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року спростовуються цим договором, який містить підпис як кредитодавця, такі і позичальника, що свідчить про його укладення та погодження усіх істотних умов кредитного договору. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви, в розмірі 2261,07 грн.
Разом з тим, враховуючи, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги, в розмірі 242 грн.
Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи наведене, з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2019,07 грн (2261,07 грн – 242 грн = 2019,07 грн).
Крім того, звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» просило стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01 березня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01 березня 2024 року, складений 26 лютого 2025 року та рахунок на оплату № 37 від 28 лютого 2025 року.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував щодо заявленого розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи, що такий не відповідає критеріям співмірності з огляду на те, що справа є малозначною та не потребувала значної затрати часу адвоката при підготовці позовної заяви. 
Враховуючи часткове задоволення позову ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», складність справи, співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, беручи до уваги доводи апеляційної скарги та клопотання представника відповідача щодо зменшення розміру компенсації витрат позивача на професійну правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 10 квітня 2026 року.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  задоволити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2025 року змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1009011 від 19 вересня 2023 року в розмірі 124487,99 грн, з яких 20799,99 грн - заборгованість за основним боргом та 103 688 грн -заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.  
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2019,07 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик 

М.М. Шандра