КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/19322/25 Головуючий 1-ї інстанції: Жмудь В.О.
Провадження №33/824/5052/2025 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Воловець Закарпатської обл., українця, громадянина України, який здобув вищу освіту, розлучений, працює у КП ЛПГ «Святошинське» на посаді інженера, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн 00 к.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн 60 к.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16.09.2025 у справі №759/19322/25 щодо ОСОБА_1 скасувати. Прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 повністю від адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ним подано вчасно, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції через Святошинський районний суд міста Києва, а саме 26.09.2025, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції. В канцелярію було подано три примірника апеляційної скарги, які були власноручно підписані ОСОБА_1 на останньому аркуші, але ці примірники були скріплені ним лише скріпками та підписувалися у канцелярії під час здачі. 28.10.2025 засобами поштового зв`язку отримано постанову Київського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги. Під час відкриття конверту ОСОБА_1 побачив, що останні сторінки з підписом відсутні. З огляду на вищевикладені обставини, вважає за необхідне визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови поважними.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає про те, що оскаржувана постанову є незаконною і необґрунтованою, прийнята з невірною кваліфікацією у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи, за відсутності складу та ознак даного адміністративного правопорушення, а також доказів його вчинення ОСОБА_1 . 
Так, виходячи з граматичного тлумачення диспозиції ст.173-2 КУпАП, орган поліції зобов`язаний при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зазначати конкретно в чому саме полягало насильство, що прямо слідує з диспозиції статті та є обов`язковим, та наслідки таких посягань. 
Апелянт звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАТ №635566 від 24.08.2025 складеного щодо ОСОБА_1 не конкретизовано, в чому саме таке насильство полягало і яка шкода заподіяна. В даному випадку наявність наслідків його дій у виді спричинення шкоди психічному та фізичному здоров`ю колишньої дружини - ОСОБА_2 не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та у матеріалах даної справи, їх зміст не розкрито, а тим більше, не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом». Доказів завдання чи можливості завдання такої шкоди потерпілій ОСОБА_2 матеріали справи не містять. Таким чином, на переконання апелянта, об`єктивна сторона правопорушення в протоколі не розкрита. 
Крім того, сам факт звернення його колишньої дружини - ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства. 
Зауважує, що наявність сварок та непорозумінь між особами на майновому або побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності та потерпілої, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, приходжу до наступного. 
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції була подана ним вчасно, а саме 26.09.2025, про що свідчить відмітка вхідної кореспонденції (а.с.27).
06.10.2025 постановою Київського апеляційного суду про повернення апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю власноручного підпису (а.с.35), було повернуто апеляційну скаргу апелянту. Після виявлення цього недоліку ОСОБА_1 усунув його та повторно подав апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, пропуску строку на апеляційне оскарження не було, а повернення апеляційної скарги було зумовлено виключно недотриманням вимоги щодо підпису. За таких обставин, клопотання про поновлення строку підлягає задоволееню.
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 24.08.2025 приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , навмисно застосував дії психологічного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: чіплявся, принижував, виганяв з дому, чим вчинив домашнє насильство та завдав шкоди психологічного здоров`ю потерпілій. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд дійшов висноку що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 635566 від 24.08.2025, складений стосовно ОСОБА_1 (а.с.1); даними копії рапорту, який зареєстрований у ЄО за № 76597 від 24.08.2025 (а.с.2); даними рапорту інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в м. Києві старшого лейтенанта поліції Байрамова Ф. від 24.08.2025 (а.с.3); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.4) , ОСОБА_2 від 24.08.2025 (а.с.5) ; даними довідки інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в м. Києві старшого лейтенанта поліції Байрамова Ф. від 24.08.2025, згідно з якою ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАПне притягався (а.с. 9); даними відеозапису з портативних відеореєстраторів поліцейських (а.с.20); характеристикою з місця роботи ОСОБА_1 (а.с.16).
Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи і встановленими судом першої інстанції обставинами.
Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 24.08.2025 між ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 , які фактично проживають в одному житловому будинку, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_1 висловлював на адресу ОСОБА_2 образи та погрози вигнати її з будинку. Зазначені обставини частково підтверджені і поясненнями самого ОСОБА_1 , який у судовому засіданні не заперечував факт конфлікту та висловлення погроз.
Пояснення потерпілої ОСОБА_2 є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі, зокрема з матеріалами рапортів працівників поліції. Потерпіла вказала, що такі дії з боку колишнього чоловіка носять систематичний характер, супроводжуються приниженням, погрозами та викликають у неї почуття страху й психологічного тиску, що за своєю суттю охоплюється поняттям психологічного насильства.
Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить конкретизації насильницьких дій, є безпідставними, оскільки зміст протоколу, пояснення сторін, рапорти працівників поліції та інші матеріали справи у своїй сукупності дають можливість встановити характер протиправної поведінки та її спрямованість. 
Крім того, доводи апелянта про відсутність наслідків у вигляді шкоди психічному здоров`ю потерпілої є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_2 було долучено консультативне заключення № 16 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 26.11.2025 № 44, відповідно до якого їй встановлено діагноз F51.0 (інсомнія неорганічного генезу). Зазначений медичний документ підтверджує наявність у потерпілої порушення психічного здоров`я та свідчить про негативні наслідки психологічного впливу.
Твердження апелянта про те, що конфлікт мав виключно побутовий характер, не заслуговують на увагу, оскільки саме образи, погрози вигнання з житла та психологічний тиск у відносинах між колишнім подружжям, яке спільно проживає, утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а не звичайну побутову суперечку.
Оцінивши зібрані докази за внутрішнім переконанням, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з фактичними висновками суду, що саме по собі не є підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева