Справа № 740/3559/25 
Провадження № 2/740/103/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року      м. Ніжин  
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді Шевченко І. М.,
за участі секретаря судового засідання Хомінець Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) ОСОБА_1 , поданим представником – адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Ніжинська міська рада Чернігівської області, про поділ нерухомого майна в натурі,
установив:
У червні 2025 року представник позивача – адвокат Васюк Д. Г. звернувся до суду з позовом, предмет якого змінив під час розгляду справи, та остаточно просив поділити в натурі нерухоме майно (нежитлові будівлі), що складаються зі складів літ. «А», «А-1», магазину літ. «Л», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі у власність ОСОБА_1 в рахунок його 2/5 часток такі приміщення: у будівлі складу літ. «А» - цех 2-1 площею 243,2 кв. м, склад 2-4 площею 108,6 кв. м, підсобне приміщення 1-1 площею 9,7 кв. м, щитову 4,1 кв. м; тамбур літ. «а» площею 11,6 кв. м; магазин літ. «Л» площею 25,5 кв. м; майстерню літ. «Л1» площею 32,0 кв. м; прибудову літ. «Л2» площею 43,7 кв. м, а також господарські будівлі і споруди: оглядову яму літ. «Я», ганок літ. «л3», накриття літ. «л4», навіс літ. «а2», та ОСОБА_2 у рахунок його 11/50 часток такі приміщення: у будівлі складу літ. «А1» - склад 1 площею 41,7 кв. м, підсобне приміщення 2 площею 7,8 кв. м, підсобне приміщення 3 площею 11,00 кв. м, припинивши право спільної часткової власності. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 2/5 часток об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником указаних нежитлових будівель є ОСОБА_2 , йому належить 11/50 часток. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації, а також висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 06.06.2025 № 343, нежитлові будівлі за вищевказаною адресою складаються з ізольованих приміщень, які мають окремий вхід. Незважаючи на те, ці нежитлові будівлі вже фактично поділені між співвласниками на окремі ізольовані приміщення, позивач не може припинити право власності на належну йому частку і зареєструвати речове право на свою частину приміщень у цілому з присвоєнням окремої адреси. Позивач як співвласник не має можливості в повній мірі реалізувати свої права щодо користування цими нежитловими будівлями, зокрема, в частині здійснення добудов чи проведення капітального ремонту, оскільки ці питання необхідно погоджувати з іншим співвласником – відповідачем, з яким позивач перебуває в неприязних стосунках, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 серпня 2025 року 14-00 год.
У подальшому підготовче засідання відкладено на 23 вересня 2025 року 08-30 год.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 вересня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Ніжинську міську раду Чернігівської області, підготовче засідання відкладено на 22 жовтня 2025 року 09-00 год.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2025 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 указаного позову, підготовче засідання відкладено на 18 листопада 2025 року 08-30 год.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2025 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову у вказаній цивільній справі, відкладено підготовче засідання на 17 грудня 2025 року 12-00 год. 
У подальшому підготовче засідання відкладено на 15 січня 2026 року 15-00 год.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2026 року відмовлено у прийнятті відповідачем позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Представник позивача – адвокат Васюк Д. Г. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
У матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позову у справі про поділ нерухомого майна та прохання розглядати справу без його участі. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що згідно з копією договору дарування частки в праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі від 07.11.2024, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області – Турчин А. М., ОСОБА_3 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність як дарунок 2/5 частки у праві спільної часткової власності на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , до яких відносяться: в нежитловій будівлі складу літ. «А»: цех 2-1 площею 243,2 кв. м, склад 2-4 площею 108,6 кв. м, підсобне приміщення 1-1 площею 9,7 кв. м, щитова 4-1 площею 0,6 кв. м; тамбур літ. «а» площею 11,6 кв. м; магазин літ. «Л» площею 25,5 кв. м; майстерня літ. «Л1» площею 32,0 кв. м та прибудова літ. «Л2» площею 43,7 кв. м; навіс літ. «а2»; оглядова яма літ. «Я»; ганок літ. «д3», накриття літ. «л4»; загальна площа 2/5 частин становить 474,9 кв. м. 
Указані відомості містяться в технічному паспорті нежитлових будівель з господарськими (допоміжними) спорудами та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , належать: 2/5 частки – ОСОБА_1 , 11/50 частки – ОСОБА_2 (а. с. 11).
Відповідно до довідки про стан нерухомого майна від 06.06.2025 № 343, складеної інженером з технічної інвентаризації – ОСОБА_4 , ОСОБА_1 належить 2/5 частин нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , до яких належать: будівля складу літ. «А»: цех 2-1 площею 243,2 кв. м, склад 2-4 площею 108,6 кв. м, підсобне приміщення 1-1 площею 9,7 кв. м, щитова 4-1 площею 0,6 кв. м; тамбур літ. «а» площею 11,6 кв. м; магазин літ. «Л» площею 25,5 кв. м; майстерня літ. «Л1» площею 32,0 кв. м та прибудова літ. «Л2» площею 43,7 кв. м, а всього загальна площа – 474,9 кв. м. На земельній ділянці з кадастровим номером 7410400000:04:016:0114 розміщені: оглядова яма літ. «Я»; ганок літ. «д3», накриття літ. «л4»; навіс літ. «а2». При цьому ОСОБА_2 належить 11/50 частин нежитлових будівель за вищевказаною адресою, до яких належать будівля складу літ. «А1»: склад 1 площею 47,1 кв. м, підсобне приміщення 2 площею 7,8 кв. м, підсобне приміщення 3 площею 11,0 кв. м, а всього загальна площа – 65,9 кв. м. За технічними показниками частини об`єкта є відокремленими, мають окремий вихід та санітарно-технічне обладнання. За технічними показниками об`єкт може бути поділено (а. с. 15, 16).
Згідно з наданими представником позивача відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нежитлові будівлі, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 7410400000:04:016:0074, власником якої є територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належать: 2/5 частки – ОСОБА_1 , 11/50 частки – ОСОБА_2 (а. с. 34, 35). 
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, зі змісту яких убачається, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 355 та ч. 1 ст. 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей слідує, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: 1) множинність суб`єктів . Для права власності характерна наявність одного суб`єкта , якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок – один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок – два співвласники); 2) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.  
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Отже, об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Частиною 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.
Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
За змістом ч. 3 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.
У постанові від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-36цс25) конкретизувала висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц, а саме зазначила, що в результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному зі співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень – також з урахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.
За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.
За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.
Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.
Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зокрема, за змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Судом установлено, що в спільній частковій власності позивача та відповідача перебувають нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які згідно з висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 06.06.2025 № 343 "Наше БТІ" можуть бути поділені між співвласниками. 
При цьому суд ураховує позицію відповідача в справі, який визнав позов у повному обсязі, і зі справи не вбачається, що задоволення позову у визначений позивачем спосіб порушить права та законні інтереси інших осіб.
Оскільки позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача судових витрат, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 – 81, 89, 263 – 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) ОСОБА_1 , поданий представником – адвокатом Васюком Дмитром Геннадійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Ніжинська міська рада Чернігівської області, про поділ нерухомого майна в натурі – задовольнити.
Поділити в натурі нерухоме майно (нежитлові будівлі), що складається зі складів літ. «А», «А-1», магазину літ. «Л», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
– передати у власність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у рахунок його 2/5 часток такі приміщення: у будівлі складу літ. «А» – цех 2-1 площею 243,2 кв. м, склад 2-4 площею 108,6 кв. м, підсобне приміщення 1-1 площею 9,7 кв. м, щитову 4,1 кв. м; тамбур літ. «а» площею 11,6 кв. м; магазин літ. «Л» площею 25,5 кв. м; майстерню літ. «Л1» площею 32,0 кв. м; прибудову літ. «Л2» площею 43,7 кв. м, а також господарські будівлі і споруди: оглядову яму літ. «Я», ганок літ. «л3», накриття літ. «л4», навіс літ. «а2»;
– передати у власність ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) у рахунок його 11/50 часток такі приміщення: у будівлі складу літ. «А1» – склад 1 площею 41,7 кв. м, підсобне приміщення 2 площею 7,8 кв. м, підсобне приміщення 3 площею 11,0 кв. м.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко