Справа №766/1108/25
н/п 1-кп/766/2728/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026
Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
?прокурора ОСОБА_3 ,
?обвинуваченого ОСОБА_4 ,
?захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025232020000011 від 09.01.2025 року та кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025232020000061 від 01.03.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
засудженого вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2024 року за частиною першою ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строку один рік та звільненого від покарання з іспитовим строком один рік на підставі ст. 75 КК України, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою ст. 309 Кримінального кодексу України (далі – КК України),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним та статті КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
1.1. Суд встановив (епізод 1), що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення вимог статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якою передбачено, що на території України обмежено обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №779 від 06.05.2000р., в наприкінці вересня 2024 року на вул. Причальна в м. Херсон, без мети збуту, з метою особистого вживання, придбав, відокремивши верхівки та листя від кущу роду Коноплі та шляхом висушування виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, масою у перерахунку на суху речовину – 281,76 г, який зберігав за адресою реєстрації до моменту вилучення поліцейськими, в ході проведення огляду місця події біля домоволодіння за адресою м. Херсон, пров. Насипний, 25, у період часу з 07 год. 52 хв по 08 год 14 хв. 09.01.2025.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 309 КК України, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
1.2. Суд також встановив (епізод 2), що ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення вимог статті 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якою передбачено, що на території України обмежено обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, включених до таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №779 від 06.05.2000р., з метою особистого вживання, близько 13 год. 00 хв. 20 жовтня 2024 року, придбав, відірвавши листя та верхівки з кущу рослини роду Коноплі, а потім переніс до місця свого мешкання по АДРЕСА_1 , де шляхом їх висушування виготовив наркотичний засіб, обіг якого обмежено – канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 15,65 г та без мети збуту, з метою особистого вживання, зберігав за місцем тодішнього проживання у непрацюючому холодильнику, на подвір`ї, до моменту вилучення поліцейськими в ході проведення огляду місця події в період часу з 09 год. 11 хв. по 09 год. 54 хв. 01.03.2025 за цією адресою. Тобто, продовжив зберігати наркотичний засіб – канабіс у вищевказаній кількості упродовж року після засудження 03.12.2024 за частиною першою ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, будучи звільненим від покарання з іспитовим строком 1 рік на підставі ст. 75 КК України.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 309 КК України, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження
2.1. Прокурор у судових дебатах вважав, що пред`явлене обвинувачення є доведеним. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доведена, а його дії кваліфіковані правильно, а саме за ч. 1, 2 ст. 309 КК України, тобто як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також це саме діяння, яке вчинено протягом року після засудження за цією статтею.
2.2. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 під час його допиту усі обставини кримінального правопорушення підтверджено ним в повному обсязі, вину визнано. 
2.3. Прокурор також просив Суд при призначенні покарання ОСОБА_4 врахувати наявність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України. 
2.4. Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України – 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 309 КК України – 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання остаточно визначити покарання – 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання – 1 рік 2 місяці позбавлення волі.
2.6. Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому законом. 
2.7. Обвинувачений вину і фактичні обставини кримінально правопорушення визнав. Під час допиту зазначив, що кущ коноплі виріс в огороді самостійно десь наприкінці вересня. Залишив його, оскільки, коли хворів туберкульозом, іноді курив. Восени зірвав цей кущ, повісив в сараї під навісом. Зберігав для себе, нікому не давав. Потім десь 22-23 січня поліція приїхала та вилучила його. Обвинувачений не заперечував місце проведення огляду та про те, що добровільно дав дозвіл на огляд. З вагою вилученого наркотичного засобу погодився. Зазначив, що вранці біля 9-ої години до нього прийшов дільничний та працівники СБУ, які запитували про наявність зброї. Потім обвинувачений вказав, що в нього є конопля, показав де вона зберігається. Про кущ коноплі, який виявили на початку березня в гаражі, забув. Про вирок суду від 03.12.2024 знав і знає, але стверджував, що коноплю залишив для себе і вживав самостійно у зв`язку зі станом здоров`я.
Під час дебатів визнав свою вину і просив призначити покарання з випробуванням або таке, що не пов`язане з позбавленням волі, оскільки доглядає за мамою.
2.8. Захисник під час дебатів зазначив, що огляд у помешканні обвинуваченого було проведено незаконно, без ухвали слідчого судді, оскільки це по суті був обшук, а тому докази на підтвердження винуватості обвинуваченого за епізодом 2 є недопустимими, просив Суд за цим епізодом виправдати обвинуваченого.

ІІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні 
3.1. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив: 
визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, 
допитати обвинуваченого, 
дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.
3.2. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)
3.3. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засіданні роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.
3.4. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

Мотиви і висновки Суду
3.5. Обвинуваченому інкримінується діяння, формою об`єктивної сторони якого є незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в тому числі в разі вчинення цього діяння протягом року після засудження за цією статтею.
Суспільна небезпека цього діяння полягає в тому, що воно спрямовано на порушення порядку обігу наркотичних речовин, який встановлений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні Суд встановив, що обвинувачений знав, що він вже засуджений за статтею 309 КК України, що він звільнений від покарання із встановленням іспитового строку, протягом якого вчиняти кримінальні і адміністративні правопорушення не можна. Обвинувачений також на допиті показав, що він вживав і продовжував вживати канабіс, а тому продовжував зберігати залишки коноплі, за зберігання якої його вже було засуджено.
Заперечення захисника проти обвинувачення за частиною другою ст. 309 КК України з посиланням на неправомірність огляду помешкання обвинуваченого, оскільки на думку захисника, органом досудового розслідування було проведено несанкціонований обшук, Суд не бере до уваги, оскільки відповідно до визначеного обсягу і порядку дослідження доказів, обставини проведення відповідних процесуальних дій не досліджувалися, а були визнані сторонами такими, що не потребують дослідження і підтвердження доказами.
3.6. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши показання обвинуваченого з приводу інкримінованого йому діяння, оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що:
обставини інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються обвинуваченим в повному обсязі, 
кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння за частинами першою другою ст. 309 КК України відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення, 
винуватість обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях доведена у повному обсязі. 

ІV. Призначення покарання
4.1. Санкцією частини першої ст. 309 КК України за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді: 
?штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
?виправними роботами на строк до двох років,
?пробаційним наглядом на строк до п`яти років,
?обмеженням волі на той самий строк.
Санкцією частини другої ст. 309 КК України за вчинене кримінальне правопорушення передбачено покарання у виді: 
?штрафу від двох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
?позбавлення волі на строк до трьох років.
4.2. Суд визнає, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину.
4.3. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України не встановлено.
4.4. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, що санкції частини першої та другої статті 309 КК України передбачають альтернативні види покарань та при цьому враховує:
- ступень тяжкості правопорушення – згідно із статтею 12 КК України інкриміновані діяння відносяться до кримінального проступку і нетяжкого злочину;
- особу винного – його вік, матеріальний стан, офіційно не працевлаштований, утриманців не має;
- те, що обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває;
- наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують таке.
Також Суд враховує нещирість обвинуваченого і намагання його під час допиту ввести Суд в оману.
4.5. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
4.6. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.
4.7. Суд також вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання – відсутні.
4.8. У зв`язку із викладеним, Суд вважає за доцільне призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України – 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 309 КК України – 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання остаточно визначити покарання – 1 рік позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання – 1 рік 4 місяці позбавлення волі.
4.9. Суд вважає, що наведені аргументи в своїй сукупності і прийняте судове рішення щодо покарання обвинуваченого відповідають справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами покарання, які застосовуються до винного, що зумовлені метою кримінального покарання і є необхідними і не надмірними.
4.10. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.
4.11. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

V. Запобіжні заходи
5.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
5.2. Оскільки запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний, то Суд не вбачає підстав для його застосування до набрання вироком законної сили. 

VІ. Вирішення питань, пов`язаних з арештом
6.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
6.2. Проте, матеріали кримінального провадження не містять доказів про накладення арешту на майно, а тому підстав для його скасування Суд не вбачає.

VІІ. Вирішення питань, пов`язаних з процесуальними витратами
7.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
7.2. Відповідно до наданих доказів процесуальні витрати на проведення судових експертиз і залучення експертів становлять:
за висновком експерта від 05.03.2025 №СЕ-19/122-25/1278-НЗПРАП – 2387,70 грн;
за висновком експерта від 14.01.2025 №СЕ-19/122-25/197-НЗПРАП – 2785,65 грн;
Усього процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь держави становлять в сумі 5 173,35 гривень

VІІІ. Вирішення питань щодо долі речових доказів
8.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.
8.2. Речові докази: наркотичну речовину – канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 15,65 г, а також канабіс, загальною масою 281,76 г, Суд вважає за необхідне знищити.

ІХ. Вирішення цивільного позову 
9.1. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
2. ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
3.  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини першої ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
4.  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі частини першої ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2024, за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
5. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту прибуття його до місця відбування покарання у вигляді позбавлення волі до установи виконання покарання з зарахуванням строку його фактичного затримання і доставлення до місця відбування покарання.
6. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не обирати.
7. Відповідно до ст. 100 КПК України документи, що надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: наркотичну речовину – канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 15,65 г, а також канабіс, загальною масою 281,76 г – знищити.
8. Стягнути з  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на користь держави за проведення експертизи і залучення експертів в сумі 5 173,35 гривень (п`ять тисяч сто сімдесят три гривні 35 коп.).
9. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
10. Прокурор, обвинувачений, мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
11. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_1