РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 	справа № 580/14083/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А, розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) без виклику сторін адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
встановив:
22 грудня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 11802 грн. 81 коп. (одинадцять тисяч вісімсот дві) грн. 81 коп. 
В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин солдата ОСОБА_1 в період з 19.01.2025-31.01.2025 було нараховано грошове забезпечення. Відповідно до довідки–розрахунку переплата грошового забезпечення відповідачу за період з 19.01.2025 по 31.01.2025 становить 11802,81 грн, тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 04 січня 2025 року №10-ОС, солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення, який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 січня 2025 року.
Відповідно до рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 22.01.2025 2 №22.3/6372/25-Вн, 12:20 19.01.2025 під час контрольного шикування особового складу третього відділу прикордонної служби (тип С) виявлено відсутність ОСОБА_1 . 
За даним фактом наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 23.01.2025 №426-АГ, з метою з`ясування причин та обставин викладених в рапорті коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 від 22.01.2025 №22.3/6372/25-Вн, призначено службове розслідування по факту самовільно залишення місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_1 ) солдатом ОСОБА_1 .
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 02.02.2025 №603-АГ та висновку службового розслідування від 31.01.2025 №04.4/152/25-СР за фактом 19.01.2025 самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу АДРЕСА_1 солдатом ОСОБА_1 – являється підтвердженим. 
Згідно довідки від 24.01.2025 року №96 фінансово-економічного відділу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону солдата ОСОБА_1 за час його відсутності на військовій службі, здійснювалась виплата грошового забезпечення у сумі 11 802 грн 81 коп., так як нарахування та виплата грошового забезпечення в Державній прикордонній службі України здійснюється в поточному місяці за поточний місяць. 
Станом на грудень 2025 року залишок коштів, які отримані солдатом ОСОБА_1 без належної на те правової підстави, за час відсутності на військовій службі з 19.01.2025 – 31.01.2025 складає 11 802, 81 грн. 
Відтак, солдат ОСОБА_1 у період з 19.01.2025 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин, документи які підтверджували б правомірність відсутності його на військовій службі до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону не надходили, отже останній є недобросовісним набувачем, а тому виплата грошового забезпечення у сумі 11 802, 81 грн., повинна бути стягнена у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що недобросовісність набувача, солдата ОСОБА_1 підтверджується висновком службового розслідування, наказом про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення 19.01.2025 місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_1 ) 
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України Військова частина НОМЕР_1 направила на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) лист від 15.12.2025 №10/25548-25-Вих лист про добровільне відшкодування завданої шкоди. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” від 03.10.2019 №160-IX (далі – Закон №160-IX).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до ст. 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Матеріалами справи підтверджено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин солдата ОСОБА_1 встановлено, що відповідач самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки–розрахунку переплата грошового забезпечення відповідача за період з 19.01.2025 по 31.012025 становить 11802,81 грн.
Отже, за вищезазначений проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 11802,81 грн виплачені ОСОБА_1 без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.
Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення у сумі 11802 (одинадцять тисяч вісімсот дві) грн 81 коп. 
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ