ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/386/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії 
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач), 
суддів:  Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 (суддя Ярешко О.В.)

у справі № 908/386/25 
за позовом: Акціонерного товариства “УКРТРАНСНАФТА” 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК”
про стягнення 203 168,41 грн.
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № б/н від 17.02.2025) Акціонерного товариства “УКРТРАНСНАФТА” до Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” про стягнення 110 768,41 грн. пені та 92 400,00 грн. штрафу. 
Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі №908/386/25  позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” на користь Акціонерного товариства «УКРТРАНСНАФТА» 110329 (сто десять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 54 коп. пені, 92400 (дев`яносто дві тисяч чотириста) грн. 00 коп. штрафу та 2432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн. 75 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 по справі № 908/386/25 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що несвоєчасне виконання зобов`язань з боку Відповідача відбулося через дії позивача (Замовника за договором), оскільки останнім постійно вносилися зміни до проекту, який є предметом договору. На строк виконання робіт за договором вплинули: відсутність інформації по вихідним даним від АТ «Укртранснафта», численні зміни рішень, зміни в проектні завдання, тривалий процес отримання вихідної інформації. Вказані обставини підтверджуються зокрема, але не виключно, копіями листів, що додаються до даного відзиву. Крім того, на час виконання робіт вплинув фактор знаходження Запорізької області у прифронтовій зоні, частих сигналів тривоги та постійні відключення світла. При цьому апелянт не погоджується з розміром штрафних санкцій та зазначає, що роботи по першому етапу за Договором завершено, що підтверджується підписаним сторонами актом №5 здачі приймання виконаних робіт від 10 січня 2023 року. Роботи по другому етапу за Договором також завершено, що підтверджується підписаним сторонами актом №1 здачі-приймання виконаних робіт від 26.05.2023. При цьому при розрахунку штрафу, Позивач і суд посилалися на п. 10.5. Договору, згідно якого штраф у розмірі 7,0% стягується від ціни невиконаних зобов`язань.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/386/25 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Позивачем подано відзив, згідно якого стверджує, що АТ «Укртранснафта» в процесі збору Підрядником вихідних даних для розробки Робочої документації розділу АСУ ТП невідкладно надавало відповіді та документи на отримані запити/листи, відповідно з боку Позивача відсутнє прострочення виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Окрім того посилається на умови договору, якими визначено строки виконання підрядником етапів робіт та зазначає, що Підрядник повинен був приступити до виконання 1-го (першого) етапу робіт по Договору підряду 03 грудня 2021 року та закінчити виконання такого етапу до 29 серпня 2022 року (включно). Разом з тим роботи по 1-ому (першому) етапу за Договором завершило 10.01.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 5 здачі-приймання виконаних робіт. До виконання 2-го (другого) етапу робіт по Договору підряду повинен був приступити 11.01.2023 та закінчити виконання такого етапу до 01.03.2023 (включно). ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» роботи по 2-ому (другому) етапу за Договором завершило 29.05.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт. До виконання 3-го (третього) етапу робіт повинен був приступити 30.05.2023 та закінчити до 26.09.2023 (включно). Натомість ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» роботи по 3-ому (третьому) етапу за Договором станом на дату цієї позовної заяви не завершило. ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» всупереч вимогам Договору порушило строки виконання за 1-им (першим), 2-им (другим) та 3-ім (третім) етапами виконання робіт за Договором підряду на 133 дні, 88 днів та 182 дні (6 місяців) відповідно. Отже ТОВ ЗНА «Лідер Електрик» допустило порушення строків за етапами виконання робіт за Договором підряду більше ніж на 30 днів за кожним з етапів, а відтак АТ «Укртранснафта» правомірно, керуючись пунктом 10.5 Договору, нарахувало Відповідачу штраф у розмірі 92 400,00 грн.
Відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, повноту їх дослідження місцевим господарським судом, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом 02.12.2021 між Акціонерним товариством “УКРТРАНСНАФТА” (замовник,) та Товариством з обмеженою відповідальністю Заводом низьковольтної апаратури “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” було укладено Договір підряду №22/391 на виконання проектно-вишукувальних (проектних) робіт (із застосуванням авансу). 
Відповідно до пункту 15.11 Договору, за взаємною згодою сторін цей договір укладений в електронній формі відповідно до умов Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” та Закону України “Про електронні довірчі послуги”.
Згідно пункту 1.1 договору, замовник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до завдання на проектування (Додаток № 1) і умов цього договору, виконання робіт: “Розроблення проектної документації по об`єкту: Технічне переоснащення ЗРП-10(6)кВ ПС 110/6 кВ ЛВДС “Броди” Львівська область, Бродівська міська рада, с. Смільне, урочище Промисловий центр 6”, ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013, (код 71320000-7 за ДК 021:2015, Послуги з інженерного проектування), далі – “роботи”, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи в порядку, передбаченому договором.
Відповідно до пункту 2.1 Договору, ціна договору визначена у Додатку № 3 та становить 1320000,00 грн., у тому числі ПДВ (20%): 220000,00 грн.
25.01.2022 між АТ “УКРТРАНСНАФТА” та ТОВ ЗНА “ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК” було укладено додаткову угоду № 1 до цього договору, якою сторони погодили змінити порядок розрахунків за договором, зокрема викласти розділ 8 договору в новій редакції. 
Пунктом 8.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1) встановлено, що оплата проводиться шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний у договорі, поетапно, за фактично виконані роботи згідно з Календарним графіком виконання робіт (Додаток № 2) протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт на підставі отриманого рахунку (рахунку-фактури) по кожному етапу:
- за 1-м етапом: оплата в розмірі 504711,60 грн. з ПДВ – 84118,60 грн.;
- за 2-м етапом: оплата за виконані роботи по 2-му етапу Календарного графіка в розмірі підтверджених фактичних витрат підрядника на виконання цих робіт, але не більше суми, передбаченої в пункті № 8 Додатка № 3 “Договірна ціна”;
- за 3-м етапом: оплата в розмірі 790106,40 грн. з ПДВ – 131684,40 грн. 
За умовами пункту 3.2 договору, строки виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору, визначаються на підставі Календарного графіка виконання робіт (Додаток № 2).
Сторонами узгоджено Календарний графік виконання робіт, згідно якого
1-й етап виконується протягом 1 календарного дня з дати підписання сторонами договору – через 150 календарних днів з дати початку робіт по 1-ому етапу Договору.
2-й етап: протягом 1 календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 1-му етапу - через 50 календарних днів за дати початку робіт по 2-ому етапу Договору. 
3-й етап: протягом 1 календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 2-ому етапу – через 120 календарних днів з дати початку робіт по 3-му етапу договору. 
Строки виконання робіт можуть змінюватися із внесенням змін у договір у разі: виникнення обставин непереборної сили; невиконання або неналежного виконання змовником своїх зобов`язань згідно з п. 4.2 договору; внесення змін до завдання на проектування; інших випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 3.3).
Приймання виконаних підрядником робіт за цим договором здійснюється замовником за кожним етапом згідно з Календарним графіком виконання робіт (Додаток № 2). Передача виконаних підрядником робіт і приймання їх замовником оформлюється актами здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт (п.п. 7.1, 7.7).
Згідно пунктів 10.4-10.5 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі порушення строків виконання робіт, встановлених Календарним графіком виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 днів, підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни невиконаних зобов`язань.
28.12.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 2, якою зокрема внесені зміни до Календарного графіку виконання робіт та продовжено строк дії договору до 30 травня 2023 року включно. 
Відповідно до Календарного графіка виконання робіт (в редакції додаткової угоди № 2) визначено наступні строки виконання робіт:
- 1-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання сторонами договору та закінчується через 270 (двісті сімдесят) календарних днів з дати початку робіт по 1-ому етапу договору;
- 2-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 1-му етапу та закінчується через 50 (п`ятдесят) календарних днів з дати початку робіт по 2-му етапу договору;
- 3-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 2-му етапу та закінчується через 120 (сто двадцять) календарних днів з дати початку робіт по 3-му етапу договору.
Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням умов договору, підрядник повинен був виконати 1-й (перший) етап робіт в строк з 03.12.2021 до 30.08.2022 (270 (двісті сімдесят) календарних днів).
Разом з тим роботи по 1-ому (першому) етапу за договором було завершено 10.01.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 5 здачі-приймання виконаних робіт на суму 504711,60 грн. 
До 2-го (другого) етапу виконання робіт по договору підрядник повинен був приступити 11.01.2023 та закінчити 02.03.2023 (50 (п`ятдесят) календарних днів від 11.01.2023).
Роботи по 2-ому (другому) етапу за договором завершено 29.05.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт на суму 25182,00 грн. 
До виконання 3-го (третього) етапу робіт по договору підрядник повинен був приступити 30.05.2023 та закінчити виконання такого етапу 27.09.2023. 
Доказів завершення відповідачем робіт по 3-му етапу матеріали справи не містять та сторонами не надано.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням робіт по договору позивач 09.06.2023 звернувся з претензією до відповідача, згідно якої вимагав сплатити пеню та штраф у загальному розмірі 84 379,81 грн. (37 092,55 грн штрафу та 47287,26 грн. пені). 
В подальшому позивачем надсилалися відповідачу претензії вих №04-03/11/564-24 від 10.06.2024 про сплату 225 150,69 грн штрафних санкцій та вих №04-03/11/8868-24 від 11.12.2024 з вимогою про стягнення 92 400,00 грн. штрафу та 110 768,41 грн. пені. 
Претензії надсилалися на адресу відповідача поштою та електронною поштою, про що позивачем надано відповідні докази.
Проте вказані претензії залишені відповідачем без відповіді. 
Несплата відповідачем вказаних сум і стала причиною виникнення спору. 
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.
Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За умовами пункту 3.2 договору, строки виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору, визначаються на підставі Календарного графіка виконання робіт (Додаток № 2).
Відповідно до Календарного графіка виконання робіт (в редакції додаткової угоди № 2) визначено наступні строки виконання робіт:
- 1-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання сторонами договору та закінчується через 270 (двісті сімдесят) календарних днів з дати початку робіт по 1-ому етапу договору;
- 2-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 1-му етапу та закінчується через 50 (п`ятдесят) календарних днів з дати початку робіт по 2-му етапу договору;
- 3-й етап починається протягом 1 (одного) календарного дня з дати підписання акта здачі-приймання виконаних проектних робіт по 2-му етапу та закінчується через 120 (сто двадцять) календарних днів з дати початку робіт по 3-му етапу договору.
Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням умов договору, 1-й (перший) етап робіт по договору мав бути виконаний з 03.12.2021 до 30.08.2022 (270 (двісті сімдесят) календарних днів).
Разом з тим роботи по 1-ому (першому) етапу за договором було завершено 10.01.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 5 здачі-приймання виконаних робіт на суму 504711,60 грн. 
Другий етап робіт мав бути виконаний з 11.01.2023 до 02.03.2023 (50 (п`ятдесят) календарних днів від 11.01.2023).
Роботи по 2-ому (другому) етапу за договором завершено 29.05.2023, що підтверджується підписаним сторонами актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт на суму 25182,00 грн. 
Третій етап робіт повинен бути виконаний з 30.05.2023 до 27.09.2023. 
Доказів виконання третього етапу робіт в матеріали справи не надано. 
Отже відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі виконано роботи передбачені умовами договору. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 10.4 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі порушення строків виконання робіт, встановлених Календарним графіком виконання робіт, підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. 
Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 днів, підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни невиконаних зобов`язань (п.10.5 Договору).
Позивачем нараховано 67 126,64 грн. пені за період з 30.08.3033 по 09.01.2023 за прострочення виконання робіт по 1-му етапу робіт; 2 216,02 грн. за період з 02.03.2023 по 28.05.2023 за період прострочення виконання робіт по 2 етапу робіт; 143 799,37 грн. за період з 27.09.2023 по 26.03.2024 за невиконання робіт по 3 етапу. Окрім того на підставі п.10.5 Договору нараховано 7% штрафу у розмірі 92 400,00 грн від ціни невиконаних зобов`язань. 
Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення суми пені, господарським судом встановлено, що позивачем неправильно визначено початкову дату нарахування пені за першим та другим етапами робіт. Окрім того судом встановлено, що за третім етапом під час розрахунку позивачем допущено арифметичні помилки у вирахуванні пені за періоди з 15.12.2023 по 14.03.2024, з 15.03.2024 по 26.03.2024 та здійснено такі нарахування на суму вартості робіт меншу ніж встановлено договором.
Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум в межах позовних вимог, господарський суд визнав обґрунтованою пеню у розмірі 110329,54 грн. В решті задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 438,87 грн. судом відмовлено.
Перевіривши вказані розрахунки апеляційний суд погоджується з висновками господарського суду в частині обґрунтованості суми пені у розмірі 110 329,54 грн.
Окрім того врахувавши, що відповідачем порушено строки виконання робіт по всім етапам більш ніж на 30 днів, суд погодився з розрахунком штрафу, та стягнув з відповідача штраф у розмірі 92 400,00 грн. 
Таким чином колегія вважає висновок суду про часткове задоволення позовних вимог правильним та обґрунтованим. 
Щодо доводів апеляційної скарги що відбулося прострочення кредитора, яке спричинило несвоєчасне виконання зобов`язань зі сторони відповідача, оскільки замовником постійно вносились зміни до проекту договору та не надавалися вихідні дані колегія зазначає наступне. 
За змістом частин 1, 4 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (частина 1 статті 613 Цивільного кодексу України).
Згідно п.3.1 Договору підрядник розпочинає виконання робіт у термін, визначений Календарним графіком виконання робіт, що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною. 
В пункті 4.2.4 сторони встановили обов`язок замовника надавати підряднику вихідні дані, необхідні для розробки проектної документації.
Передача вихідних даних замовником, проектної документації та позитивного експертного звіту підрядником здійснюється за актом приймання-передачі, який підписують обидві сторони (п.7.2. Договору). 
На підтвердження прострочення кредитора апелянтом в матеріали справи надано листи, надіслані на адресу позивача з яких вбачається, що відповідачем в них порушувались питання про зміну термінів виконання робіт; підрядник просив замовника врахувати підготовку проектної документації в період військової агресії та фактор знаходження Запорізької області в прифронтовій зоні; звертав увагу що на терміни виконання проекту впливають постійні відключення світла, що відбувалися до лютого 2023; повідомляв про підготовку для здачі 2-го етапу робіт; звертав увагу, що на терміни виконання проекту вплинули відключення світла в жовтні та грудні 2022, просив перенести терміни закінчення робіт на червень 2023; повідомляв, що на терміни здачі проектної документації стадії “Р” вплинули внесені правки та тривалий процес отримання від ПАТ “ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО” інформації по уставкам, а також зазначав, що на збільшення термінів здачі проектної документації стадії “Р” та додаткових робіт по договору підряду вплинула низка факторів, які виникли під час оброблення зауважень.
При цьому відповідачем лише декілька разів, у тому числі, запитувалися вихідні дані, на що позивачем було надано відповідь, що запитувана інформація, надавалася на стадії проектування та повторно надавалася на запити відповідача, про що свідчать зокрема листи від 14.02.2023 вих. № 22-02/5/1026-23, від 16.03.2023 вих. №22-02/5/1777-23. 
Окрім того зазначена інформація додаткового надсилалася відповідачу на електронну адресу. 
Отже вказані обставини не свідчать про прострочення кредитора та спростовують доводи відповідача, що порушення строків виконання робіт відбулося через невиконання умов договору позивачем. 
Також апеляційний суд відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставності розрахунку суми штрафу у розмірі 7% від ціни невиконаних робіт, оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення виконання робіт по першому та другому етапах робіт, та відсутність доказів виконання робіт за третім етапом. 
Тобто роботи передбачені умовами договору на час розгляду справи відповідачем у повному обсязі не виконано.
З огляду на викладене, колегія зазначає, що порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. 
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору та оплати правничої допомоги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК» на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/386/25  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.04.2025 у справі № 908/386/25  залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Заводу низьковольтної апаратури «ЛІДЕР ЕЛЕКТРИК».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя А.Є.Чередко

Суддя Т.А.Верхогляд