ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 953/10937/25
провадження № 22-ц/818/2142/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.
суддів: Пилипчук Н.П., Савенко М.Є.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова 08 грудня 2025 року у складі судді Шаренко С.Л.,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить зменшення розміру аліментів з до 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позову зазначено, що підставою для зменшення позовних вимог є зміна сімейного стану позивача та поява в нього нових обов`язків, щодо утримання членів сім`ї. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі та виховує трьох малолітніх дітей, з них двох малолітніх від нового шлюбу, що істотно впливає на його матеріальне становище. У зв`язку із цим позивач вважає за необхідне переглянути розмір аліментів з урахуванням теперішніх обставин та забезпечення балансу інтересів сторін. Крім того, позивач на даний час є безробітним, офіційного джерела доходу не має. Дружина позивача також тимчасово не працевлаштована, основну увагу приділяє догляду за малолітніми дітьми. За таких обставин утримання двох дітей здійснюється виключно за рахунок обмежених сімейних ресурсів, що істотно ускладнює їхнє матеріальне становище
Рішенням Київський районного суду м. Харкова від 08 грудня 2025 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням двох дітей від іншого шлюбу. На момент розгляду справи судом син подружжя, ОСОБА_4 досяг восьмирічного віку, а донька ОСОБА_5 досягла п`ятирічного віку, а отже її мати не позбавлена можливості працювати та не перебуває на утриманні позивача як непрацездатна особа. З наданих документів неможливо встановити тяжкість хвороби або інші обставини, що мають істотне значення, які б слугували підставою для зменшення позивачу розміру аліментів. З наданих медичних документів вбачається, що позивач обстежувався, хворів, що властиво кожній людині.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у позовній заяві позивач не посилався на таку підставу для зменшення розміру аліментів, як непрацездатна дружина, а просив зменшити розмір аліментів керуючись ст.192 СК України. Судом неправомірно було надано оцінку стану здоров`я позивача, оскільки відсутні підстави встановлювати ступінь інвалідизації людини, якщо це не є предметом спору. Зазначив, що у позивача відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Судом неправомірно наданий висновок щодо можливості працевлаштування дружини. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, частково виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.12.2017 року (справа № 640/14381/17).
Від шлюбу сторони мають спільну дитину, сина – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, та зроблено відповідний актовий запис № 153 (а.с. 17).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі частки від його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.11.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. 
На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 надав: виписку з банківського рахунку, яка свідчить про здійснення платежів на користь ОСОБА_7 як аліментів; копії платіжних інструкцій щодо перерахування грошових коштів із зазначенням призначення платежу — «аліменти на ОСОБА_7 »; копії медичних документів, що підтверджують проходження дитиною лікарського обстеження; а також виписки з рахунку, які підтверджують придбання одягу та іграшок для дитини (т. 1 а.с. 28-148).
Станом на 25.11.2025 заборгованість зі сплати аліментів періодичних платежів по аліментам у позивача відсутня, що підтверджується довідкою про стан заборгованості зі сплати аліментів від 25.11.2025 №187095, виданою Київським відділом державної виконавчої служби у місті Харкова (т.1 а.с. 198)
На підтвердження погіршення здоров`я позивач надав до суду: консультативний висновок спеціаліста від 26.06.2027, виписку із медичної карти стаціонарного хворого 7690 вбачається за період 17.12.2021-27.12.2021, висновок Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги відділу магнітно-резонансної томографі від 03.07.2017 (т.1 а.с. 189-191).
Згідно відомостей з Државного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.10.2025 у період з 01.2024 по серпень 2025 ОСОБА_1 отримав 14 186,68 грн (т.1 а.с. 20-21)
30.11.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 5326. (а.с. 16).
Від вказаного шлюбу народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 батьками дітей вказані: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_8 (а.с. 18-19).
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У розумінні статті 81 ЦПК України та вимог ст. 192 СК України позивач повинен довести обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.
Судова колегія не погоджується з висновком суду про недоведеність наявності підстав для зменшення розміру раніше визначених аліментів.
Судом встановлено, що позивач є батьком трьох дітей від різних шлюбів:   ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та має обов`язок їх утримувати.
Наявність у позивача другої та третьої дитини судова колегія вважає доведеним факт зміни сімейного стану позивача , що є самостійною і достатньою підставою для зміни розміру раніше призначених аліментів.
Тому висновки суду про не доведеність позовних вимог не відповідають встановленим та вимогам закону.
Також, судова колегія звертає увагу на обов`язок обох батьків утримувати дитину.
Законодавцем не встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину у вигляді фіксованої частки від доходу платника аліментів. Такий розмір визначений у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Проте законодавством обмежено стягнення аліментів на трьох дітей у розмірі однієї другої, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Визначений судом розмір аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є об`єктивним з огляду на розмір доходу позивача та вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – скасуванню, з ухваленням нового рішення про зміну в частині визначеного рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_2 сина ОСОБА_2 народження з частини доходів до 1/6 частини доходів позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тому належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 3060,70 грн (1211,20+1849,50). 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Давиденко Наталі Геннадіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова 08 грудня 2025 року – скасувати. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 за Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2015 року по справі №640/19834/14 на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:         О.Ю. Тичкова

Судді:          М.Є. Савенко

Н.П. Пилипчук