ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 639/610/25
Номер провадження 22-ц/818/432/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року в складі судді Марченко В.В. по справі № 639/610/25 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноруч на планшеті підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг і Паспорт кредиту, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту до 200 000,00 грн на картковий рахунок. Тип кредитної картки «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 40,8% річних, яка у подальшому була змінена на 42,0 % річних. 
На підставі укладеного договору відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку «Універсальна Gold» номер НОМЕР_1 зі строком дії до листопада 2026 року. Згодом на підставі договору від 23 березня 2024 року було отримано віртуальну кредитну картку «Універсальна» номер НОМЕР_2 зі строком дії до квітня 2028 року.
Відповідачка користувалась кредитним лімітом, проте взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17 листопада 2024 року має заборгованість у розмірі 68 611,32 грн, з них: 54 631,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 979,87 грн заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 жовтня 2022 року у розмірі 68 611,32 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
07 квітня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідачки надійшли письмові пояснення, мотивовані тим, що до 23 березня 2024 року ОСОБА_1 не користувалася коштами АТ КБ «ПриватБанк» в межах кредитного ліміту, а лише використовувала власні кошти, що підтверджується випискою за договором. Станом на 23 березня 2024 року по картковому рахунку значилась сума особистих коштів ОСОБА_1 у розмірі 6532,37 грн, а заборгованість за кредитним договором була відсутня. Внаслідок шахрайських дій 23 березня 2024 року відбулось несанкціоноване списання грошових коштів у сумі 59 570,00 грн з рахунку відповідачки на картку невідомої особи, зокрема о 14.18 год. у сумі 55 050,00 грн та о 14.23 у сумі 4522,61 грн. Одразу після виявлення факту несанкціонованого списання грошових коштів ОСОБА_1 повідомила банк за телефоном 3700 на гарячу лінію та звернулась до правоохоронних органів. Вона просила банк про повернення коштів, проте банк їй відмовив. Відповідачка не має обов`язку перед банком щодо повернення кредитних коштів, оскільки вона не здійснювала жодних дій для отримання кредиту.
15 квітня 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли заперечення на письмові пояснення, в яких банк вказав, що грошові кошти з карти № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 було списано внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, що стало можливим в результаті особистих дій клієнта з проведення переказів під впливом шахраїв. Доказів, які б за наслідками розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення достеменно встановлювали факти здійснення шахрайських дій з картковими рахунками ОСОБА_1 , не надано.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, що заборгованість у відповідачки утворилась у зв`язку з несанкціонованим списанням коштів з її рахунку, банком не надано суду доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті кредитної картки, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, розголошення секретної інформації третім особам, тому позовні вимоги банку задоволенню не підлягають.
На вказане судове рішення 07 липня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 21 жовтня 2022 року відповідачка ознайомилась з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту і заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, якими погоджено істотні умови кредитування. Аналізом логу входів клієнта ОСОБА_1 в Приват24 встановлено, що 23 березня 2024 року входи до акаунту здійснювалися виключно з типового для даного акаунту пристрою SM-A515F|SAMSUNG (imei: НОМЕР_8). Згідно ПК "АдмінкаП24" встановлено, що логін та пароль входу в Приват24 до здійснення переказів не змінювалися. Клієнту надходили повідомлення про підтвердження переказів (P24WEB НОМЕР_10 payments НОМЕР_9) та випуск віртуальної карти (НОМЕР_10 openvirtualcard, НОМЕР_10 reissuecard). Проведеною перевіркою встановлено, що грошові кошти з карти № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 переказано внаслідок особистих дій клієнта з проведення відповідних переказів, тобто, вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації відповідачки. У результаті недотримання ОСОБА_1 . Умов і Правил надання банківських послуг стало можливим проведення вищезазначених транзакцій. Відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому наявні підстави для стягнення з неї заборгованості.
Викладене в апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» клопотання про розгляд справи з викликом учасників у судове засідання колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення, адже АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу про стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі 68 611,32 грн, що значно менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи зі змісту позовних вимог та ціни позову дана справа не належить до таких, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, та підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Підстав, які б свідчили про необхідність розгляду справи з повідомленням учасників справи, не вбачається. Необхідності у наданні пояснень учасників справи немає. Суд апеляційної інстанції вправі встановити усі обставини справи та дослідити наявні у справі докази й при розгляді справи без повідомлення учасників справи.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).
При цьому, сторони не позбавлені права надавати свої пояснення до суду у письмовому вигляді.
21 вересня 2025 року через систему «Електронний Суд» від представника відповідачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Відзив мотивовано тим, що до 23 березня 2024 року відповідачка не користувалася коштами АТ КБ «ПриватБанк» в межах кредитного ліміту, а лише використовувала власні кошти, що підтверджується випискою. Станом на 23 березня 2024 року по вказаному картковому рахунку значилась сума особистих коштів ОСОБА_1 у розмірі 6532,37 грн. Заборгованість за кредитним договором була відсутня. 
23 березня 2024 року о 14:00 на її мобільний телефон зателефонувала невідома особа чоловічої статі, представилась співробітником АТ КБ «ПриватБанк» та повідомила інформацію про збільшення кредитного ліміту по її картковому рахунку, проти чого вона заперечувала. Особа, що представилася працівником банку, на це повідомила про необхідність термінового виконання його інструкцій для відміни вказаної операції та наполягала на безумовному виконанні його вказівок. Після чого вона побачила списання коштів та інформацію про закриття її банківської картки № НОМЕР_1 і відкриття віртуальної картки № НОМЕР_2 , про що вона не просила банк. Вона подала заяву на блокування вказаної віртуальної картки, жодні операції по ній не проводилися. Водночас, банком було оформлено ще одну віртуальну картку за № НОМЕР_3 , по якій також жодні операції не проводились. Враховуючи вказані обставини та факт несанкціонованого списання грошових коштів у сумі 59 570,00 грн на картку невідомої особи, та оскільки вона не мала будь-якого відношення до переказу цих коштів (сама кошти зі своєї картки не знімала та не уповноважував будь-яких осіб вчиняти такі дії, ПІН-код та CVV-код нікому не повідомляла, здійснення операції по переказу не підтверджувала) вона звернулась за телефоном 3700 на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» та повідомила про факт несанкціонованого списання коштів, і попросила заблокувати картковий рахунок. Крім того, за вказаним фактом вона одразу звернулася з заявою про злочин до поліції. Банк не надав суду жодних доказів на спростування її твердження про відсутність ініціювання нею особисто збільшення кредитного ліміту чи підтвердження нею такого збільшення та не надав пояснення щодо підстав збільшення кредитного ліміту 23 березня 2024 року. Банком не надано суду матеріали службового розслідування, у відповіді на адвокатський запит банк взагалі повідомив, що службове розслідування не проводилось, а висновки службового розслідування, що зазначені у письмових запереченнях позивача, відрізняються від висновків службового розслідування, що зазначені в тексті апеляційної скарги. СМС-повідомлення о 14:20:35 год. 23 березня 2024 року про підтвердження платежу (за твердженням Банку) та СМС-повідомлення о 14:26:44 год. 23 березня 2024 року про випуск віртуальної картки надіслані вже після списання грошових коштів з рахунку. Позивачем не надано доказів, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті або незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції за допомогою її карткового рахунку.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга банку підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріали справи свідчать, що 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначені умови кредитування, а саме: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000,00 грн для карток «Універсальна», 200 000,00 грн для карток «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 42,0 % для карток «Універсальна», 40,8 % для карток «Універсальна Gold»; тип процентної ставки - фіксована; порядок повернення кредиту: шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; 10% від заборгованості; але не менше 100,00 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84,0 % для карток «Універсальна», 81,6 % для карток «Універсальна Gold» (а.с. 33-44).
У підписаній відповідачкою заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що вона згідно зі статтею 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua /terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка та Генеральний кредитний договір, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Крім того, 21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписала Паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічну інформацію, що зберігала чинність та була актуальною до 05 листопада 2022 року (а.с. 58-62).
23 березня 2024 року о 14:25 за допомогою ОТП пароля ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з аналогічними умовами (а.с. 45-57).
Згідно з довідкою позивача від 19 листопада 2024 року за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 останній 21 жовтня 2022 року була надана картка типу «Універсальна Gold» номер НОМЕР_4 з терміном дії до листопада 2026 року, а також 23 березня 2024 року - віртуальна картка «Універсальна» номер НОМЕР_2 з терміном дії до квітня 2028 року (а.с. 32).
При видачі картки 21 жовтня 2022 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн, який у подальшому 23 травня 2023 року було збільшено до 5000,00 грн, 20 листопада 2023 року - до 7000,00 грн, 23 березня 2024 року - збільшено до 55 000,00 грн, з 01 липня 2024 року зменшено до 0 грн (а.с. 31).
З виписки за договором № б/н за період 21 жовтня 2022 року по 19 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась власними коштами на рахунку, заборгованості за кредитом до 23 березня 2024 року не мала. Усього сума витрат склала 120 893,99 грн, надходжень 52 282,67 грн, баланс на кінець періоду - 68 611,32 грн. При цьому, станом на 23 березня 2024 року на рахунку обліковувались власні кошти у розмірі 6532,37 грн. 
23 березня 2024 року з картки ОСОБА_1 номер НОМЕР_5 здійснено два перекази коштів на картку ПриватБанку через додаток Приват24, одержувач ОСОБА_2 : о 14:18 у розмірі 55 050,00 грн, комісія 1455,53 грн, а також о 14:23 у розмірі 4522,61 грн, комісія 135,68 грн. У подальшому з 01 травня 2024 року по 01 листопада 2024 року на вказану заборгованість нараховувались проценти за ставкою 3,5% (а.с. 25-30, 101).
З приводу вказаних несанкціонованих операцій ОСОБА_1 23 березня 2024 року о 14:58 зверталась до банку на гарячу лінію 3700, та її акаунт у Приват24 було заблоковано о 15:01, що підтверджується відповіддю банку на адвокатський запит від 24 липня 2024 року (а.с. 99-101).
Також з вказаної відповіді банку вбачається, що переказ коштів з картки № НОМЕР_1 був здійснений шляхом створення платежів у системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet banking Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Кредитний ліміт у день списання не змінювався. Карта № НОМЕР_1 перевипускалась 23 березня 2024 року о 14:25 на карту віртуальну № НОМЕР_2 та була закрита. Віртуальна картка № НОМЕР_2 одразу ж була заблокована. Також клієнтом о 14:37 було оформлено віртуальну картку № НОМЕР_3 , кошти з неї не знімались. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового номеру телефону клієнта та іншої особистої інформації. Службова перевірка не проводилась (а.с. 99-100).
Крім того, з приводу шахрайських дій щодо заволодіння грошовими коштами з її банківської картки ОСОБА_1 25 березня 2024 року звернулась до правоохоронних органів, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024221210000305 від 26 березня 2024 року (а.с. 95).
27 березня 2024 року ОСОБА_1 зверталась до АТ КБ «ПриватБанк» з листом щодо несанкціонованого списання 23 березня 2024 року коштів з її рахунку, на який 18 квітня 2024 року надано відповідь про неможливість повернення коштів, оскільки переказ можливо було здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації. Аналогічні доводи містить відповідь банку від 04 липня 2024 року (а.с. 96-98, 130, 131).
Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 17 листопада 2024 року склала 68 611,32 грн, з них: 54 631,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 979,87 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 23-24).
Надходження на номер ОСОБА_1 23 березня 2024 року о 14:00 вхідного дзвінка з номера НОМЕР_11 тривалістю 2992 секунд, вхідних СМС від ПриватБанку о 14:16, 14:25, 14:36, вихідного дзвінка на номер 3700 о 14:53 підтверджується наданою на запит суду ПрАТ «Київстар» інформацією про вхідні та вихідні телефонні дзвінки та СМС-повідомлення по номеру телефону НОМЕР_6 (а.с. 148-151).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.
Пунктом 42 частини 1 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
Частиною 20 статті 38 вказаного Закону передбачено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.
Відповідно до пункту 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління НБУ від 29 липня 2022 року № 164 (далі - Положення), користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Згідно з пунктом 140 розділу VII Положення, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Пунктом 141 розділу VII Положення, передбачено, що емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків (пункти 146, 147 Положення).
Аналіз вказаних нормативно-правових актів, яка є спеціальними для спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 березня 2024 року у справі №456/4026/21, від 11 вересня 2024 року у справі № 753/12781/23, від 27 листопада 2024 року у справі № 190/2037/23, від 01 листопада 2024 року у справі № 332/6036/23, від 19 березня 2025 року у справі № 755/12569/22, від 02 липня 2025 року у справі № 490/7829/23, від 02 грудня 2025 року у справі № 211/6872/23.
Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23), зазначив, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Як встановлено судом, 23 березня 2024 року о 14:00 на номер ОСОБА_1 НОМЕР_6 надійшов вхідний дзвінок від невстановленої особи, що представилась працівником банку, з номера НОМЕР_11 тривалістю 2992 секунд, тобто розмова тривала майже 50 хвилин. Протягом розмови від ПриватБанку відповідачці надходили вхідні СМС о 14:16, 14:25, 14:36, що підтверджується інформацією мобільного оператора ПрАТ «Київстар» (а.с. 148-151).
23 березня 2024 року з картки ОСОБА_1 номер НОМЕР_5 здійснено два перекази коштів на картку ПриватБанку через додаток Приват24, одержувач ОСОБА_2 : о 14:18 у розмірі 55 050,00 грн, комісія 1455,53 грн, а також о 14:23 у розмірі 4522,61 грн, комісія 135,68 грн. Станом на 23 березня 2024 року (до спірних операцій) на рахунку обліковувались власні кошти ОСОБА_1 у розмірі 6532,37 грн, заборгованість була відсутня.
З відповіді банку вбачається, що переказ коштів з картки № НОМЕР_1 був здійснений шляхом створення платежів у системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet banking Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта (а.с. 99-100).
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона у розмові з невідомою особою дотримувалась її вказівок, вважаючи, що вчиняє дії на зменшення кредитного ліміту. 
Саме на відповідачку покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.
Отже, враховуючи, що вхід до «Приват24» відбувся коректно, під авторизацією клієнта, та спірні операції з переказу коштів відповідачки в мобільному додатку «Приват24» також були підтверджені кодами доступу, і клієнтці надходили повідомлення про підтвердження переказів, очевидним є той факт, що відповідачка своїми діями сприяла шахраям ініціювати платіжні операції зі своєї картки.
З урахуванням обставин справи, відповідно до яких ОСОБА_1 самостійно повідомила стороннім особам відомості, які надали можливість електронної ідентифікації електронного платіжного засобу і його користувача, наслідком чого стало переведення коштів з карткового рахунку, а також відсутності доказів вини банку, АТ КБ «ПриватБанк» не несе відповідальності за проведені операції по рахунку.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року по справі №363/3498/16-ц.
Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову і вважає, що в ОСОБА_1 утворилась перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 68 611,32 грн, з яких: 54 631,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 979,87 грн заборгованість за відсотками, які нараховані відповідно до умов анкети-заяви від 21 жовтня 2022 року, що підлягає стягненню з неї на користь банку.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При поданні позову банком сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, за подачу апеляційної скарги сплачено 3 633,60 грн (а.с. 1, 177, 191).
Оскільки вимоги позову та апеляційної скарги задоволено, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в розмірі 6056,00 грн на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 03 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 жовтня 2022 року у розмірі 68 611 (шістдесят вісім тисяч шістсот одинадцять) грн 32 коп та судовий збір у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна 

Н.П. Пилипчук