ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

17 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/2203/20 
Номер провадження 22-ц/816/92/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сізова Д. В. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, 
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2025 року у складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого в м. Охтирка Сумської області, повне судове рішення складено 04 березня 2025 року, 
в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

у с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Цуркана В.І., звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила зобов`язати боржника платника аліментів ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення в порядку ч.ч.2 та 3 ст.453-3 ЦПК, а саме судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року №583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року (виконавче провадження Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції АСВП № 63174660) за кожен місяць виконання з наведенням та наданням доказів джерел отримання заробітної плати та доходів по місцю працевлаштування, розміру щомісячної заробітної плати та доходів за час працевлаштування по місцю роботи, відрахування податків та обов`язкових платежів (за інформаційними даними Державної податкової служби), щомісячно суми належних до оплати аліментів та суми фактично виплачених аліментів за кожен місяць, в тому числі за час не працевлаштування виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості по місцю виконання судового рішення. Встановити боржнику ОСОБА_2 строк для подання звіту про виконання судового рішення в цивільних справах з дня отримання боржником відповідної ухвали (у боржника наявний електронний кабінет у ЕС ЄСІТС), достатнього для підготовки звіту, який не може перевищувати більш трьох місяців. 
Свої вимоги мотивувала тим, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року №583/2203/20 (2-н/583/222/20) (суддя Ярошенко Т.О.) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року. У зв`язку з працевлаштуванням боржника ОСОБА_2 на посаді начальника Охтирського ВДВС виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання по місцю розташування роботодавця – до Зарічного ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. ВП АСВП № 63174660 – ідентифікатор доступу Б3А9А2Б53571. У зв`язку зі звільненням боржника ОСОБА_2 з органів примусового виконання виконавчий лист для примусового виконання був перенаправлений до Охтирського ВДВС. 02 лютого 2025 року до Охтирського ВДВС подана заява про проведення розрахунку заборгованості аліментів на утримання неповнолітніх дітей за весь період стягнення з проханням провести обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів щомісяця на примусове виконання судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року №583/2203/20 (2-н/583/222/20) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року – за весь період стягнення. 18 лютого 2025 року на електронну адресу адвоката надійшов у сканованому вигляді розрахунок від 17 лютого 2025 року за вих. № 10702 за підписом державного виконавця Матосової І.Ю. з визначеною сумою заборгованості станом на січень місяць 2025 року в розмірі 5 425 грн 06 коп. Чи правильно складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 19 червня 2020 року – не відомо, чи правильно визначена сума боргу починаючи з жовтня 2020 року за умови відсутності розрахунку з червня 2020 року– невідомо, чи правильно визначений загальний розмір боргу станом на січень 2025 року – також невідомо за відсутності належного розрахунку за попередні місяці, в тому числі за період з 19 червня 2020 року по жовтень місяць 2020 року. В даному випадку права стягувача порушені, повна оплата аліментної заборгованості не проведена.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Цуркана В.І., подала апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що наявність розрахунку та визначення заборгованості виключає необхідність подання боржником звіту про виконання судового рішення. Вважає, що висновки суду першої інстанції про дискреційне право суду зобов`язувати боржника подати у визначений судом строк звіти про виконання судового рішення суперечить нормам чинного законодавства. 
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яке не підлягає застосуванню. 
Також, вказує на те, що не було вирішено заявлене клопотання про витребування та дослідження матеріалів виконавчого провадження, а також не було врахована клопотання про розгляд заяви у судовому засіданні за правилами ст. 450 ЦПК України. 
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує на те, що відсутність в матеріалах виконавчого провадження постанов державного виконавця про арешт коштів та майна, а також накладення на нього додаткових обмежень, свідчить про те, що він своєчасно виконує судове рішення, а тому відповідно, відсутні підстави для зобов`язання його судом подати звіт про виконання судового рішенні. Вважає, шо подання апеляційної скарги є зловживанням процесуальним правом представника стягувача, з метою отримання коштів за правничу допомогу. Вказує на те, що в апеляційній скарзі є посилання виключно на обов`язки державного виконавця. Стверджує про відсутність у адвоката Цуркана В.І. повноважень представляти інтереси ОСОБА_5 . 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що заявницею вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», і дійшов до висновку що подана заява задоволенню не підлягає. 
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися в повному обсязі не може, оскільки судом першої інстанції застосовано норми права, які не підлягають застосуванню, а справа розглянута з недотриманням норм процесуального права. 
Частиною 1 статті 453-2 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.
У частинах 1 та 2 ст. 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що 25 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Цуркан В.І., звернувся до суду із заявою про проведення розгляду заяви стягувача в судовому засіданні в порядку ст. 450 ЦПК України. 
Однак, вказана заява представника стягувача не була врахована судом першої інстанції, розгляд справи проведено без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Таким чином, враховуючи те, що судом першої інстанції не було дотримано встановлений ст.ст. 450, 453-2 ЦПК України порядок розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, ухвала суду, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню.
Також, статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, тоді як подана ОСОБА_1 заява в порядку судового контролю щодо виконання судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей. Порядок стягнення аліментів визначено ст. 71 вказаного Закону.
При вирішенні заяви представника ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 до надання звіту про виконання судового рішення, колегія суддів бере до уваги наступне.
З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2020 року справа №583/2203/20 (2-н/583/222/20) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 червня 2020 року (а.с.15).
02 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63174660 (а.с.31). 
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17 лютого 2025 року № 10702 за виконавчим провадженням №63174660, станом на 31 січня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів складає 5425 грн 06 коп. (а.с.35-36). 
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 1-2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Невиконання судового рішення впродовж тривалого часу є порушенням права на справедливий судовий розгляд.
Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.
Судовий контроль є одним з найефективніших способів забезпечення виконання судових рішень, оскільки є гарантією дотримання закону та прав інших суб`єктів; дозволяє мінімізувати можливість зловживань; стимулює зобов`язану особу виконувати судові рішення добровільно та без застосування до неї відповідних санкцій; передбачає можливість застосування додаткових заходів для виявлення реальних перешкод у виконанні судового рішення, зокрема шляхом реагування на це окремими судовими рішеннями; сприяє підвищенню рівня довіри суспільства до судової системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру.
Як вбачається з матеріалів справи правовідносини, що розглядаються виникли із сімейних правовідносин.
Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою ч. 1 цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.
Відповідно до ст. 453-2 ЦПК України, суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої ч. 5ст. 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами ст. 450 цього Кодексу.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Особа, якій належить виконати рішення суду, що набрало законної сили, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання у чіткій відповідності до висновків суду, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечитиме принципу верховенства права.
Таким чином, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2025 року у справі № 990/47/23 провадження № 11-272заі24 вказала на те, що обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади рішення у справі "Сокур проти України", №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України", №1811/06, від 19 лютого 2009 року.
За змістом ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:
1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;
2) подання заяви стягувачем або боржником;
3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;
4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;
5) закінчення виконавчого провадження.
У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.
Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.
Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Встановлено, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 22 червня 2020 року пред`явлено стягувачем ОСОБА_1 до виконання 01 жовтня 2020 року, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу було відкрито 02 жовтня 2020 року та того ж дня видано постанову про передачу виконавчих документів на виконання за місцем роботи боржника ОСОБА_2 – Охтирського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 14 листопада 2023 року видано постанову про передачу виконавчих документів на виконання приватному виконавцю Бережному Я.В., м. Київ, а 23 серпня 2024 року постанову про передачу виконавчих документів до ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» (а.с. 32-34). 
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що до вересня 2023 року аліменти вносилися своєчасно у повному обсязі, починаючи жовтня 2023 року у ОСОБА_2 виникла недоплата. За весь період перебування виконавчого провадження на примусовому виконанні плата по аліментам не вносилася у серпні, вересні 2024 року та січні 2025 року, але за рахунок платежів внесених жовтні – грудні 2024 року розмір заборгованості було частково погашено. Розмір заборгованості зі сплати заборгованості станом на 31 січня 2025 становить 5425 грн 06 коп.
Зі змісту поданої представником ОСОБА_1 заяви вбачається, що необхідність зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення мотивоване заявником тим, що є сумніви в правильності складеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 
Однак, згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Аналогічні положенням викладені і в ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, з викладених норм слідує, що визначення розміру аліментів, що відраховується у частці від доходу платника, а також розміру заборгованості за аліментами, належить виключно до компетенції державного чи приватного виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження, а не боржника. 
В період офіційного працевлаштування боржника ОСОБА_2 , звіт про відрахування із заробітної плати мали подавати роботодавці, як це передбачено ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження». 
На час звернення до суду із заявою, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебували справи за скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на складені державним виконавцем розрахунки. 
Таким чином, зважаючи на те, що боржником ОСОБА_2 сплачуються аліменти на утримання дітей, а питання визначення розміру заборгованості за аліментами належить до компетенції державного виконавця, а за існування спору – суду, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для застосування до боржника такого способу судового контролю виконання судового рішення, як зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення.
Крім того, колегія судді звертає увагу на те, що положенням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи впливу на боржника в разі неналежного виконання боржником свого зобов`язання зі сплати аліментів. 
Таким чином, у відповідності до положень п. 4 ст. 376 ЦПК України, ухвалу суду належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. 
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, задовольнити частково. 
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про зобов`язання боржника ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

Д. В. Сізов