Справа № 361/7655/25
Провадження № 2-о/361/164/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
09.02.26

09.02.2026 р. м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі – 
головуючої судді - Писанець Н.В., 
при секретарі – Михальовій М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління пенсійного фонду України у Рівненській області, встановлення юридичного факту,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа.
Заява мотивована тим, що, з метою попереднього розрахунку свого пенсійного стажу для призначення пенсії, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Рівненській області, для чого надав трудову книжку НОМЕР_1 від 11.11.1983р. та інші підтверджуючи документи. Вважаючи наявним у себе трудовий стаж строком 28 років 9 місяців 6 днів, вимушений звернутись до суду із дійсною заявою, оскільки, рішенням про відмову у призначенні пенсії від 22.05.2025р. № 103650016138 не зараховано періоди його трудової діяльності: з 21.01.1990р. по 24.04.1990р.; з 05.05.1990р. по 23.12.1991р.; з 27.03.1992р. по 01.10.1994р.; з 01.08.1996р. по 01.10.2002р.- з різних причин, як то – відсутність дат наказів на прийняття та звільнення, наявність виправлень в даті наказу, наявність допису у запису та несплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб. 
Для нарахування пенсії, заявнику необхідно підтвердити факт та вищевказані періоди його трудової діяльності, проте оригінали підтверджуючих трудову діяльність документів за цей період не збереглися. Встановлення указаного факту заявнику необхідне для реалізації своїх прав на пенсійне забезпечення, іншого порядку, крім судового, не існує.
Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 03.11.2025.
Сповіщена належним чином заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Рівненській області про час та дату розгляду справи – до зали суду не направила свого представника, письмових пояснень до справи не направило. 
Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.
Зважаючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зі змісту часткової копії трудової книжки вбачається, що у період з 21.01.1990 року до 24.04.1990 року він працював у кооперативі «Дари полей» на посаді водія; з 05.05.1990 року до 23.12.1991 року в Броварській АТП РПС на посаді водія ІІІ класу; 01.10.1994р. – був звільнений з посади продавця невідомого підприємства за власним бажанням; з 01.08.1996р. по 01.10.2002р. працював касиром у ТОВ «Деметра-Плюс». 
Для підтвердження записів у трудовій книжці заявник звернувся до архівного відділу Броварської міської ради Броварського району Київської області.
Листом Трудового архіву архівного відділу Броварської міської ради від 25.06.2025 №1.13.06-05/4-133 заявника повідомлено про відсутність документів з кадрових питань (особового складу) Броварського АТП РПС.
Інших доказів на підтвердження достовірності записів у наданій до суду копії трудової книжки заявника – як то – довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи – надано не було. 
Встановлення юридичного факту потрібно заявнику для підтвердження наявного трудового стажу та для подальшого нарахування пенсії.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено категорії справ про встановлення факту, які суд розглядає у порядку цивільного судочинства. Частиною 2 цієї статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.
Аналіз зазначених норм права також дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.
Аналогічні положення визначені у постанові Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»
Згідно з ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.
Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Отже трудова книжка є основним документом, яким підтверджується стаж роботи працівника, що дає право на отримання пенсійних виплат при досягненні пенсійного віку. Зазначені у трудовій книжці відомості (факти трудової діяльності) безпосередньо породжують для працівника юридичні наслідки, оскільки з ними пов`язане виникнення права не пенсійне забезпечення, а тому у даному випадку дотримана перша умова з визначених частиною 2 ст. 315 ЦПК України та судовою практикою підстав встановлення юридичного факту у порядку цивільного судочинства.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд звертає увагу, що у даному випадку встановлення факту трудових відносин здійснюється за період 1990-1994 років, коли електронний реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ще не вівся.
Документів, які б уповноваженим органом Пенсійного Фонду України могли бути оцінені як беззаперечний доказ трудових відносин заявника, не збереглося, що підтверджується дослідженими судом матеріалами справи. 
Часткова копія трудової книжки, надана заявником до суду, не є прямим доказом на підтвердження факту трудових відносин заявника у період 1990-1994 років, а тому в органу Пенсійного Фонду України відсутні підстави для прийняття адміністративного рішення про призначення пенсії на основі цих документів.
Натомість під час судового розгляду суд має можливість дослідити та оцінити усі докази у їх сукупності та взаємозв`язку і ухвалити рішення, яке буде відповідати стандарту доказування «поза розумним сумнівом» та стане ефективним засобом захисту законних права та інтересів заявника на пенсійне забезпечення, реалізація якого на даний час унеможливлена.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене, доведеність належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставин перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах, на які заявник посилається у своїй заяві, судом не встановлена, тому підстав для задоволення його заяви не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України та ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 175, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління пенсійного фонду України у Рівненській області, встановлення юридичного факту – залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Писанець Н.В.