ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/505/26 Справа № 176/1217/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що з 12 травня 2011 року по 12 грудня 2023 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 12 грудня 2023 року позивача звільнено з роботи. За час роботи на підприємстві відповідача, позивач отримав хронічні професійні захворювання. МСЕК безтерміново встановлено позивачу ступінь втрати працездатності на рівні 60 %. Крім того, МСЕК встановлено йому третю групу інвалідності. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування.
У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року позов ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Повалій Олена Василівна до Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання – задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 170 000 гривень, без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1360,00 грн. 
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду - змінити, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача – ОСОБА_1 , останній дійсно працював на ДП «СхідГЗК», а саме в період з 12 травня 2011 року по 12 грудня 2023 року, на різних посадах у різних структурних підрозділах Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». 
12 грудня 2023 року позивача звільнено з роботи у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с.11-12).
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06 березня 2024 року було встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_1 , виникло через тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів: несприятливого мікроклімату (охолоджуючого), підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, показники яких перевищують нормативні, що обумовлено технологічним процесом під час виконання функціональних та посадових обов`язків на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» з використанням засобів індивідуального захисту. (а.с.13-14).
П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 06 березня 2024 року, затвердженого начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху); облітеруючий ендартерріїт нижніх кінцівок, ХАН першої-другої стадії.
Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного кремнію діоксид кристалічний SiO2 від 10 до 70%, ІІІ клас небезпеки: 2,1-2,3 мг/м3, при ГДК 2,0 мг/м3. Виробничий шум непостійний 82-85 дБА при гранично допустимому рівні 80дБА. Мікроклімат: температура повітря робочої зони +14,0 0С при нормі +15+270С, + 15,20С при нормі +18+270С. Рівень відносної вологості 82-88% при нормі менше 75%;
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 21 березня 2024 року серія 12 ААА №138277 позивачу первинно безтерміново встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 60% (а.с. 15).
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 21 березня 2024 року серія 12 ААГ №388816 позивачу первинно безтерміново встановлено третю групу інвалідності (зворот. а.с.15).
Триваючі проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок хронічного професійного захворювання позивача, періодичні лікування, підтверджуються, також, наданою випискою із медичної карти позивача (а.с.16-17,18).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків – стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 60% та третю групу інвалідності. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 170 000 грн.
Однак колегія суддів не може погодитись з визначеним розміром стягнутої моральної шкоди.
Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
Встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки.
За час роботи на даному підприємстві він отримав професійне захворювання, яке обумовлено умовами в яких він працював.
Висновком МСЕК йому встановлена втрата професійної працездатності у загальному розмірі 60 %, та встановлено ІІІ групу інвалідності.
Виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання.
Професійним захворюванням позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях через погіршення стану здоров`я, фізичний біль, необхідність постійного лікування, вимушені зміни способу життя, стійкої втрати професійної працездатності та встановлення 3-ої групи інвалідності, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача є необґрунтований та завищений та такий, що визначений без повного урахування роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, виникнення професійного захворювання, тривалості праці в умовах шкідливих факторів на підприємстві відповідача, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 170 000 грн до 120 000 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що 28.03.2024року між ДП «Східний ГЗК», в особі тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора Бугайова І.В. укладено договір №18/725-1 про відшкодування моральної шкоди, а тому позивач реалізував своє право на відшкодування моральної шкоди, відтак нього відсутнє право повторної вимоги.
Колегія суддів вважає такі твердження відповідача хибними, з огляду на таке.
Пунктом 2 договору передбачено, що ОСОБА_2 відмовляється від будь-яких намірів стягнення на його користь інших сум в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок професійних захворювань з ДП «СхідГЗК».
Згідно з пунктом 3 Договору ДП «СхідГЗК» зобов`язується сплатити на користь ОСОБА_3 6 000 грн. з врахуванням сплати необхідних податків та обов`язкових платежів із вказаної суми, в якості відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок отриманих всіх профзахворювань (встановлених та можливо встановлених у майбутньому), шляхом перерахування ОСОБА_1 грошових коштів на його картковий рахунок відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».
Між тим підтверджень виконання договору №18/725-1 від 28.03.2024 року про відшкодування моральної шкоди в сумі 6 000 грн., матеріали справи не містять та суду не надано.
Оскільки позивачу відповідна за договором сума не виплачена і останній обрав такий спосіб захисту свого права, як звернення до суду, колегія вважає що вказаний довід апеляційної скарги не впливає на висновки суду першої інстанції і не тягне його скасування.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду – зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Cхідний гірничо-збагачувальний комбінат» — задовольнити частково.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року — змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», зменшивши її з 170 000 грн до 120 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “11” лютого 2026 року.
Повний текст постанови складено “12” лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: