Справа № 487/8391/25 
Провадження № 2/487/616/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ЗАОЧНЕ

14 квітня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
04 листопада 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» (позивач) до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ПКК/132304 від 06.09.2021 станом на 30.09.2025 у розмірі 91 226,74 грн, з яких: заборгованість за тілом – 72 710,93 грн, заборгованість за відсотками – 18 515,81 грн, а також судові витрати: судовий збір 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 122,67 грн.
Позов обґрунтований тим, що 06.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого відповідачу відкрито кредитну лінію та встановлено максимальний ліміт 200 000 грн. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором (у тому числі тіла кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених кредитним договором) шляхом внесення коштів на поточний рахунок у будь-який спосіб, передбачений законодавством України. Відповідач не виконав умов договір, внаслідок чого виникла заборгованість. 17.07.2025 Банк звернувся до відповідача з досудовою вимогою про погашення заборгованості, проте 01.08.2025 досудова вимога повернулась через закінчення терміну зберігання. ОСОБА_1 не звертався до Банку для врегулювання спору.
07 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не подав.
У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 06.09.2021 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ПКК/132304, шляхом підписання Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/132304 від 06.09.2021 до Заяви-Договору № 26206021415507/980/PKO вiд 14.08.2020 року, Заяви-Договору № 26206021415507/980/PKO вiд 14.08.2020 року, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб; 06.09.2021 - паспорту споживчого кредиту, Анкети-Заяви № 132304.
Відповідно до умов, викладених у Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/132304 від 06.09.2021 (далі також - Кредитний договір), Клiєнт просить, а Банк зобов`язується, надати банківські послуги, визначені додатком, а саме: в тому числі, але не виключно, - відкрити Рахунок та виконувати операції за Рахунком у гривні.
У п. 1.3.2. Кредитного договору визначені такі умови кредитування: максимальний ліміт Кредитної лінії: 200 000,00 грн; термін (строк) кредитної лінії: до 05.09.2024; процентна ставка: 30,00% річних та 0,00001% - у разі погашення повного Кредиту (Кредитів) не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту.
Відповідно до п. 1.3.2.7. відповідач зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором (у тому числі тіла Кредиту, процентів, комісій, неустойки та інших платежів, передбачених Кредитним договором) шляхом внесення коштів на Поточний рахунок у будь-який спосi6, передбачений законодавством України.
Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, а саме відкрив відповідачу кредитну лінію та надав можливість користуватись кредитними коштами, що підтверджується Додатком про відкриття кредитної лінії № ПКК/132304 від 06.09.2021 та випискою по особовим рахункам відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч.1,2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідач ОСОБА_1 , згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищезгаданим Кредитним договором, свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 30.09.2025 року загальна сума заборгованості становить 91 226,74 грн, з яких: заборгованість за тілом – 72 710,93 грн, заборгованість за відсотками – 18 515,81 грн.
На підставі матеріалів справи також встановлено, що позивачем вживались заходи для досудового врегулювання спору, зокрема відповідачу направлено досудову вимогу від 16.07.2025 року щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором.
Проте заборгованість відповідачем не погашена.
Враховуючи наведене вище, встановивши, що позивач надав відповідачу кредит, а відповідач в порушення умов договору належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості на користь позивача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 3028,00 гривень.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (стаття 133 ЦПК України). Відповідно до статті 137 ЦПК України зазначені витрати несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 та постанові від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).
На підтвердження понесення банком витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано копію витягу із договору про надання правової допомоги, укладений 11 лютого 2019 року між АТ «Кредобанк» та АО «БІЗНЕС І ПРАВО», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокату Павленко С.В. і його посвідчення, довіреність №13789 від 13.12.2024 року, якою уповноважено адвоката Павленка С.В. представляти інтереси АТ «КРЕДОБАНК».
Із наданого витягу з договору про надання правової допомоги неможливо встановити обсяг наданих та виконаних робіт, оскільки він містить лише першу та останню сторінки, на яких не зазначено істотних умов договору. Також позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_2 є учасником АО «БІЗНЕС І ПРАВО» з яким позивачем укладено договір, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та докази оплати послуг.
За таких умов, заявлені витрати не підтверджені і не підлягають стягненню.
Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № ПКК/132304 від 06.09.2021 станом на 30.09.2025 року у сумі 91 226,74 грн, з яких: заборгованість за тілом – 72 710,93 грн, заборгованість за відсотками – 18 515,81 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень.
В частині стягнення витрат на правову допомогу – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», ЄДРПОУ: 09807862, місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року.

Суддя:         З.М. Сухаревич